Breve fra norske botanikere til prof. J. W. Hornemaun. 65 



jeg det vel Umagen værclt enclnii engang at ofre nogen Tid 

 paa den høye Egn om Røraas og Grændsefieldene, da denne 

 af alle i Norge vistnok maae have den storste Ligning i Vege- 

 tation og Klima med Lapmarkens Central Fielde i Luleå. I 

 Slutningen af Sommeren vilde jeg besøge Fieldene mellem 

 Guldbrandsdalen og Valders tilligemed Filefield og endelig mod 

 Høsten tage den nærmeste Vey til Kysten. Denne ønskede 

 jeg at befare fra Stavanger til henimod Lindesnæs. Gaaer 

 denne Plan i Opfyldelse og jeg bliver forsynet med de nød- 

 vendige gode Lvstrumenter som Esmark allereede arbeyder paa 

 til mig, vilde jeg sættes istand til at iudhente adskillige hidtil 

 manglende Ligttagelser over Sneegrændsen paa denne Kant 

 over Vegetations Zonerne af mange nordiske Planter, som 

 Wahlenberg har forbigaaet, over Klimaterne i disse Egne efter 

 sammenstillede Observationer over Vegetation og Middel- 

 temperatur etc. og deraf i Foreening med forrige Aars Bemærk- 

 n[inger] maaskee kunne udbringe noget heelt om disse Gienstande. 

 I saa Fald og om det udbragte fortiente det ønskede jeg gierne 

 i Følge deres Raad én Plads for det enten i svenske Akad. 

 Skifter el. et af de periodiske Skr. i Tydsklaud — Thi at 

 skrive noget sammenhængende heelt til Selskabets Skrifter her 

 har jeg ikke synderlig Lyst til — — 



En Ansættelse ved Universitætet erkiender jeg semi over- 

 inaade boliagelig men føler ogsaa fuldkommen Vanskelighederne 

 derved og mine Mangler alt formeget til ikke at finde Betæn- 

 keligheder, og især den Betingelse nødvendig at jeg først 

 maatte reyse 1 à 2 Aar udenlands, efter at jeg, hvilket er min 

 faste Bestemmelse, under alle Omstændigheder, havde tilbragt 

 næste Vinter i Sverrig og derpaa nogen Tid igien hos dem, 

 hos Klassikerne paa Bibliotheket, og Planterne i Haven — Bliver 

 der til den Tid intet afgiort om Ansættolsen, maae jeg vel, op- 

 hore at tænke paa videre Fremskridt i den kiære Videnskab 

 og igien begynde at føle Pulsen, og soge Embede i denne 

 Vey — qvod ijtocmI ab sit ! 



