Om „strandflaten". 



lig definerbart og ubestemt ved at henføre til det så hetero- 

 gene ting som disse, der ikke med rimelighet kau henføres til 

 samme opriudelse, end sige samles til et enkelt abrasjonsplan. 



I Nordland træder den typiske strandflate overmåte smukt 

 frem fra Leka og nordover. «Lekamøen» er en drang, en 

 fingerformet abrasjouslevning utenfor den virkende linje, som 

 man kender den fra Island og Færøerne. Særlig op- 

 lysende er partiet om Torghatten, som både Brøgger og 

 Reusch fremhæver. Ved et besøk oppe i Torghat-hullet i 1892 

 fik jeg et særlig avgørende indtryk av at man her havde at 

 gøre med en størrelse av en anden orden end de epiglaciale 

 strandlinje-dannelser, som jeg var ute for at studere. Det 

 føiet sig sammen med ældre, mere ubestemte indtryk fra mine 

 strandUnje-studier i Søndmøre (i 1888 og 89), hvor jeg hurtig 

 havde fåt øinene op for at de av Reusch beskrevne huler i 

 60 — 70 m. høide faldt utenfor mine strandlinjer, likeså øernes 

 store avsatser, akslerne. Jeg satte begge iakttakelser sam- 

 men, nådde også til en worJcing hypothesis i nøieste sam- 

 menhæng med min opfatning av landets kvartære historie og av 

 strandlinjefænomenet. Oprindelig trodde jeg at der måtte 

 vidtløftige målinger til for at sikre denne hypotese, og at jeg 

 derfor foreløpig måtte la det ligge. Ved Dr. Beuschs arbeide 

 er imidlertid det nødvendigste grundlag git, idet strandflaten 

 (også i den her hævdede strengere forstand) i hvert fald er 

 påvist som et sammenhængende fænomeu, som altså ikke først 

 behøver at konstateres, 



For at avslutte min gennemgåelse af Dr. Reuschs kart- 

 skisse: Tilbake står strandflaten langs sundløpene nordenfor. 

 Jeg kan her bruke Dr. Reusch^s egne ord (s. 13): «Mærker 

 efter denne (landets sidste opstigning) har man sikkerlig i 

 strandlinjerne i Finmarken og omkring Tromsø». K. Pettersen 

 og de ældre forskere i Altenijorden har da også tilstrækkelig 

 avgørende godtgjort, at over disse epiglaciale strandlinjer reiser 



10 — Arcliiv for Matlicm. og Naturv. B. XVII. Nr. 5. 

 Trykt den 28. juni 1894. 



