Andr. M. Hansen. 



sig fj eldet direkte. Man har her i simdløpene og fjordene 

 ingen anden strandflate (se H. Mohn' s [tegninger, i) Og 

 sa sandt man vil holde disse klassiske, med hensyn til 

 forekomst og dannelse tydelig avgrænsede, selvstændige dan- 

 nelser utenfor strandflaten som et enkelt sammenhængende 

 begrep, må der ikke anlægges nogen strandflate pa kartet her 

 langs sandløpene i Tromsø stift, Tjeldsund, Gisund, Tromsø- 

 sund o. s. v.^) Hvorledes forholdet stiller sig videre øst kan 

 jeg ikke uttale mig om, da jeg ikke har været østenfor Ham- 

 merfest. 



Av de dannelser Dr. Reusch har henført til «strandflaten» 

 har jeg således for at beholde et samlet, bestemt avgrænset 

 begrep skilt ut alt der i nivå, form eller materiale bærer et 

 forskelligartet præg, kun beholdt den typiske, sikre form, som 

 viser sig så vakkert i Dr. Eeusch^s illustrasjoner, med høider 

 40 — 120 m,, og som allerede tidligere kendtes fra Søndhordland, 

 Nordfjord, Søndmøre, Nordland. 



Hvordan er da denne «strandflates» genesis at tænke? 



Da strandflaten er tilnærmelsesvis utarbeidet til et bestemt 

 nivå-plan, kan der neppe være tale om andre af naturens 

 kræfter end de som er knyttet til strandlinjen. Herfra er da 

 også både Dr. Keusch og Prof Brøgger gåt ut, og nogen på- 

 visning af dette, som jeg fra først av havde tænkt mig nød- 

 vendig, kan altså foreløpig undværes. Det ligger forøvrig 

 allerede i begrepet selv, som jeg her har avgrænset det ved 

 på forhånd at skille ut alt som ikke bærer sikre mærker av 

 at tilhøre et abrasjonsplan. 



Det egentlige hovedspørgsmål blir da: på hvilken tid er 

 strandflaten dannet. 



Også her synes enighet at herske om én ting, nemlig at 

 det ikke har været i 'postglacial tid. Dertil er fænomenet for 

 vældigt. 



1) Nyt Magazin f. Naturvid. B. 22, s. 20 og 28 b. c. 



2) At denne tildels optræder på øernes yterside er det derimot rime^ 

 ligt at anta — f. x. ved Seihullet på Kvaløen. 



