10 Andr. M. Hansen. 



lag helt ned til devon og dypere, men også gennemsnitlig flere 

 meter av hele den nuværende overflates bergarter, for den som 

 av de fælles, utprægede eiendommeligheter i alle overflate- 

 formerne hos alle bræskurede land, for den som av disse og 

 lignende, bindende, almindelige slutninger har vundet en sikker 

 overbevisning om at Norges overflate i sin almindelighet og 

 skærgården i særdeleshet har fat sin utforming i istiden: for 

 ham kan der ikke være tvil om det: strandflaten kan ikke 

 være ældre end den store protoglaciale istid. 



Men er strandflaten hverken ældre end den store istid, ei 

 heller som tidligere nævnt yngre, sa må den tilhøre den store 

 istid selv. Strandflaten må være en protoglacial dannelse. 



Jeg mener man kan præcisere det endnu skarpere. Jeg 

 har i «Strandlinje-studier»^) påvist, hvorledes i den sidste istid 

 storbræen tråk sig tilbake fra sin maximums-utbredelse til raet 

 og først ved de nuværende fjordbundsindsjøer fandt sin lang- 

 varige konstante grænse, i epiglacialtiden, da landet holdtes 

 under et konstant tryk til den strandlinje som er mærket ved 

 de høie marine terrasser og den øverste sete-linje som kendes 

 så nøie fra Alten, Tromsø og Romsdal — Nordre Bergenhus. 

 Jeg har i en skildring til Chicago-kongressen av «The glacial 

 succession in Norway» (Journal of geology 1894) utviklet hvor- 

 ledes man er nødt til at anta en fuldstændig analog utvikling 

 i protoglacialtiden, at storbræens vestside først må ha vokset 

 helt ut til haveggen, men at den så tråk sig tilbake — enten 

 på grund av en avbrytelse i den første istid, som man også 

 andetsteds har trod at kunne påvise — eller muligens af 

 samme grund jeg har tænkt mig for tilbaketoget fra raet, lan- 

 dets sænkning under brætrykket og havets derved styrkede 

 angrep på bræranden. Men i hvert fald er det sikkert, at den 

 protoglaciale storbræ i lang tid må ha holdt sig varig ut til 

 den nuværende kystlinje omtrent, da -ordenes skarpt tegnede 



1) Dette Archiv. B. 14—15. 1890-91. 



