10 Amund Helland og Helge Steen, 



Men det vil ogsaa være indlysende, at de hoie sand- og 

 lermæler ved elvens erosion var udsat for at glide ud, 

 naar elven skar sig et dybt leie i de løse masser, især 

 hvis disse bestod af blød 1er, og en saadan udgliduing 

 har øiensynlig lerfaldet af 1345 været, men der er ingen 

 tvivl om det, at før hin tid og før landets bebyggelse 

 har andre lerfald gaaet, og skjønt landet i Guldalen lidt efter 

 lidt har antaget sin nuværende konfiguration, saa har der dog 

 til sine tider foregaaet udglidninger, lerfald og udvaskniuger, 

 som vi kun delvis kan etterspore, og landet langs elven har 

 været udsat for mange «omtumlinger», for at bruge et ube- 

 bestemt udtryk, om begivenheder der ikke bestemt kan paa- 

 vises i enkeltheder. 



Gulas nedslagsdistrikt og vandføring. Gula er en vild 

 elv, og den farer hurtig op i flomtider. Der er faa sjøer i 

 vasdraget, efter hovedelven er der ingen sjøer, og de, som 

 findes i bivasdragene, er ikke store. De største sjøer inden 

 vasdraget er: 



Øiungen 6,2 km.^ stor hører til Hesjas vasdrag, 



Harsjø 1,1 km.^ » ligesaa, 



Forelsjø 4,3 km,^ » til Foras vasdrag, 



Eamstadvatn 1,0 kra.^ (469 m. o. h.) til Soknas vasdrag, 

 Holtsjø 8,2 km.2 (563 m. o h,) til vestre Holtas vasdrag, 



Burusjø 2,2 km,2 (495 m, o. h.) til Gula gjeunem Burrelv, 



Samsjø 9,3 km.^ (512 m. o. h.) til Samsø vasdrag, 



Bennavatn 5,4 km.^ (184m. o. h,) til Bennavatns vasdrag, 



I Guldalen er der vislnok skog i selve dalføret og side- 

 dalene, hvilken som bekjendt bidrager til i uogen grad at 

 dæmpe flommen, derved at skog og skogbunden opholder 

 regnvandet, saa bækkene ikke blir rivende. Men der er ogsaa 



disse øvre herreder i Guldalen meget snaut land 



to^ 



Følgen af, at regulerende sjøer mangler, er, at elven farer 



