Lerfaldet i Guldalen i 134:5. 17 



Sokna, den som har forvoldt bemeldte Elve-Brud og som strax 



østenfor bemeldte Bro forener sig med Gula. — Præste- 



gaardeu er ogsaa formedelst Elve-Brud blevet flottet, ved eller 

 kort før 1730 og i de senere Tiider truet med samme Skjæbne. 



I Støren herred optager Gula: Sokna, der dannes af 

 sammenløbet af Igla og Stavilla, gaar nordover forbi Sokne- 

 dalens kirke, men bøier snart eft er mod nordost, danner paa 

 et kort stykke grændsen mod Støren og gaar saa ind i dette 

 herred mod nord og endelig østover forbi Støren kirke ud i 

 Gula. Det er en stærkt strømmende og stærkt materialførende 

 elv, og det store næs, som dannes ved dens udløb i Gula, er 

 stærkt udsat for elvebrud, som før berørt. Af Soknas ovenfor 

 omtalte bielve kommer Igla fra Rennebu, forener sig med 

 Stavilla ved gaarden Flaknan; Stavilla igjen kommer fra 

 Kvikne og løber nordover i mange krumninger, med stridt 

 løb, lange stryg og enkelte fossefald. Sokna optager ogsaa 

 Hauka, der kommer fra Hauktjern i den sydlige snip af Sokne- 

 dals herred og strømmer nordligt paa den sids te del af sit lob 

 som grændseelv mod Støren, indtil den nord for gaarden 

 Haukenes falder i Sokna. 



Beskrivelsen af Guldalen øg Gulelven er nu naaet frem 

 til Støren herred, i hvilken det store lerfald af 1345 tog sin 

 begyndelse. 



I Horg er dalbunden i begyudelsen trang, idet bakkerne 

 og fjeldet ligger nær elven. Den vestlige side af elven er i 

 det hele smalest, den østlige dalbund er mere aaben, og denne 

 antager i den nordlige del præget af en temmelig bred slette. 

 Hovin jernbanestation ligger 53 m. o. h., Lundenæs 33 m. 

 Elven kommer ind fra Støren herred østenom Klevaasen og 

 gjennemstrømmer Horg herred i nordlig retning. Den er tem- 

 melig stærkt strømmende i sin sydlige del, noget roligere længere 

 nede. Den danner i dette herred Gulfossen, som egentlig er 

 et langt stærkt stryg, hvor elven indsuevres til det halve af 



2 — Archiv for Math, og Naturv. B. XVII. No. 6. 



Trykt den 21. januar 1895. 



