34 Amund Helland og Helge Steen. 



I de andre før omtalte tilfælde har høiden, hvortil våndet blev 

 opstuvet, ikke været særdeles betydelig, i Værdalen 8 meter, 

 i B,ømuelven 30 alen (18,8 meter), ved Tesen 12 alen (7,53 m.), 

 og dæmningerne har holdt trykket ud. I Guldalen har trykket 

 paa den 33 meter høie dæmning været betydeligt, og denne 

 har givet efter, og heri ligger det eiendommelige ved dette 

 lerfald, og i dæmningeus gjennembrud laa gründen til ødelæg- 

 gelserne ned gjennem dalen. 



Om den opdæmmede elvs gjennembrud. Hvis det er rig- 

 tigt, hvad der berettes i Guldalen, at man kunde ro i den op- 

 dæmmede sjø til Bunes, saa har vi, før dæmningen brast, den 

 situation, at snevringen nedenfor Støren var fyldt med 1er til 

 Bunes høide eller til 96 m. o. h. eller 33 meter over elveleiet, og 

 dette af lerfaldet fyldte parti havde en længde af circa 5 km. 

 Skraaningen under lerfaldet har ikke været betydelig, thi Støren 

 Station ligger 64 meter over havet og Hovin station 53 meter; 

 der blir altsaa en høideforskjel af 11 meter paa 7000 eller 1 

 paa 600 til 700 efter den nuværende jernbanelinie paa denne 

 strækning. 



Det har været denne sikkerlig halvt flydende lermasse, 

 som gik ud, da våndet ovenfor var steget til den angivne 

 høide. Dæmningen brast, heder det i anualerne. Det kan 

 efter ordene og efter den ødelæggelse, som overgik den nedenfor 

 liggende bygd ikke været gaaet for sig saaledes som efter 

 skredet i Værdalen, da elven, efter at være opdæmmet, tog 

 vei over leren og senere skar sig ned i samme; thi om saa var 

 skeet, kunde der nok komme en voldsom flom ned gjennem 

 dalen, men det vilde ikke altsammen flyde udover med aaen. 

 Hvis vi tænker os hine halvt flydende lermasser fyldende 

 snevringen nedenfor Støren, og saa husker, at våndet stiger 

 ovenfor, saa vil trykket paa lermasserne, der er uigjennem- 

 trængelige for vand, stadig stige, og det er da nok tænkeligt, 



