38 Amund Helland og Helge Steen. 



Det gjælder her i Guldalen som i andre dale, hvor der 

 er terrasser, at man kan se, at ;elven har forandret leie, og 

 hvad der saaledes ved et geologisk ræsonnement er klart, for- 

 vexles let med og sammenblandes med den historiske tradition. 

 I Øverlands Norges Historie bind III, pag 800 heder det: 



«Deii nedre del af Guldalen, der forøvrigt henhører til et 

 af de mest henrivende partier, som det nordenfjeldske Norge 

 har at paavise, bærer mærker efter forfærdelige naturomvælt- 

 ninger, som her er foregaaede. Alle disse henfører bygdesnakket 

 udelukkende til elvebrudet af 1345; men rimeligvis tilhører de 

 fleste en fjern forhistorisk tid. Tilblivelsen af det sydende, 

 med troldgryder opfyldte stryk Gulfossen i Horg og af de 

 vidstrakte flade sandører Gravrokøren og Øisanden, samt dan- 

 nelsen af den mærkclige, næsten murbratte Høiegg i Melhus 

 tilhører ganske vist en tid, da andre naturkræfter virkede, 

 langt mærkeligere end de, hvorom her er tale.» 



Det er vistnok rigtigt, at elveleiet for Gulfossen med dens 

 steile yægge er ældre end 1345, og om end elven selv har 

 eroderet dette leie, saa har den ikke magtet at gjøre dette 

 i den korte tid siden 1345, og endnu mindre har den pludselig 

 brudt sig et sligt leie i fjeld ved hint lerfald. 



Men paa den anden side er traditionerne i Guldalen saa 

 bestemte, at det nok maa an tåges, at elven i 1345 igjen blev 

 lagt ind i leiet i Gulfossen, hvor den vistnok havde været før, 

 men som den atter havde forladt. 



Som omtalt berettes det i Guldalen, at skredet standsede 

 ved Hovin, og at Gula før lerfaldet ikke gik der, hvor den nu 

 gaar, men der hvor gaarden Ho\'in nu ligger, og at dette gamle 

 elveløb da tilstoppedes, hvorpaa elven efter lerfaldet tog et 

 nyt løb gjennem Gulfossen. 



Det er høist sandsynligt, at Gula før skredet gik omtrent der, 

 hvor en af Hovingaardene nu ligger, og at den, idet dæmningen 

 brast, tog veien gjennem den nuværende trange Gulfos, men 

 selve dette i det faste fjeld eroderede elveleie er sikkerligen 



