8 J. Eekstad. 



Fra først af troede jeg, de maatte være komne fra det felt af 

 hvid granit, som vi har paa Dovre; men deres optræden paa 

 vestsiden af Gudbrandsdalen, som i Kvikne og paa kjølen 

 mellm Gausdal og Øier, i forbindelse med skuringens retning 

 taler imod, at de kan have sit udspring fra den kant. Det, at 

 de har omtrent samme udbredelse som gabbroblokkene, lader 

 os formode, at de ogsaa maa stamme fra samme egn. 



En hel del af de gneisblokke, der lindes nedover dalen, 

 maa være komne fra det .felt, vi har af denne bergart fra 

 Kringsætrene sydover gjennem N. Fron paa østsiden af dalen. 

 Herfor taler ogsaa det, at disse blokke blir saameget talrigere, 

 naar man nærmer sig det nævnte gneisparti søndenfra, som i 

 Ringebu, S. Fron og Kvam, ligesom den vei, de har havt at 

 følge, falder sammen med den retning, skuringen anviser. Men 

 de gneisblokke, som iagttoges i lien NO for Bredevangen og 

 ved Ottas udløb i Laagen, maa stamme andetsteds fra, thi de 

 kan ikke være førte bent imod den retning, skuringen viser, 

 at bevægelsen har gaaet i, og som grabbroblokkene har fulgt. 

 De maa, idet de har fulgt den almindelige bevægelsesretning, 

 være komne fra det store gneisfelt, som tager sin begyndelse 

 ved det østlige af Vaagevandet, og det er da rimeligt at an- 

 tage, at endel af gneisblokkene nedover dalen stammer fra 

 samme kilde. 



Endelig har vi blokkene af gl. skifer. Deres fordeling 

 nedover Gudbrandsdalen viser, at de er komne fra det skifer- 

 felt, som begynder i Sel. 



Moræner. 



Paa kartskissen er de steder afmærkede, hvor der optræder 

 morænegrus. — Man har fra Lillehammer opefter dalen en 

 række mere eller mindre tydelige endemoræner, der dog ingen 



