\2 l\ar Bang. 



høiere end, hvad Malengreau angiver for &-histonet. Hoved- 

 portionen af filtratet mættedes derpaa med AnigSO^^, og 

 fældningen frafiltreredes. Den oprindelige opløsning var 

 saaledes opdelt i to fraktioner, en fraktion, der fremkom 

 ved tilsætning af 43 7o ammoniumsulphatopløsning (a) og en 

 der opstqd ved mætning af filtratet herfra med ammonium- 

 sulphat [b). Begge opløstes i vand til opløsning a og b, der 

 skulde indeholde de respektive histoner. Opløsningen a 

 gav samtlige histonreaktioner. Ved ophedning af salpeter- 

 syreprøven indtraadte ikke fuldstændig opklaring af vædsken, 

 hvad der heller ikke senere er lykkedes mig for a-histonets 

 vedkommende. Videre skal nævnes, at Millons vædske ikke 

 gav nogen fældning, men at man ved kogning fik en 

 Vakker rødfarvet vædske. Fremdeles lod substansen sig 

 fuldstændig udsalte ved tilsætning af ammoniumsulphat- 

 opløsning til ca. 40 — 43 %. Det var saaledes utvilsomt, 

 at her forelaa et histon, der i sine egenskaber stemte over- 

 ens med Malengreaus a-histon. 



Opløsningen b gav ligeledes histonreaktioner nemlig: 

 NHg-reaktionen og fældning for NaOH. Man kunde til- 

 sætte forsigtig NH3 og NaOH til svag alkalisk reaktion, 

 før fældning indtraadte — i dette tilfælde ca. 0,1 ° o NH3 

 og 0,05 % NaOH. Senere undersøgelser har vist, at den 

 mængde alkali, der saaledes kan tilsættes, før fældning op- 

 staar, varierer efter histonopløsningens koncentration. En 

 meget koncentreret histonopløsning taaler saaledes for- 

 holdsvis betj^delige mængder alkali, — der er observeret 

 indtil 1 7o NaOH, — førend fældning indtræder. Fæld- 

 ningen er opløselig i overskud paa fældningsmidlet, — er 

 opløsningen meget koncentreret, indtræder dette først, naar 

 vædsken indeholder flere procent frit alkali. I modsætning 



