studier over nucleoproteïder. 15 



men blot en opalescens. Først ved 42 fik man paanyt 

 en rigelig fældning. I filtratet fra denne fældning fik 

 man først ved 60 atter opalescens og ved yderligere 

 tilsætning atter en tredje, sparsom fældning — aaben- 

 bart spor af Z?-histonet, der var slæbt med i fældningen 

 ved halvmætning. Af den fraktion, der faldt ud mellem 

 37 og 42, tilberedtes atter med vand en koncentreret op- 

 løsning. Dens nedre fældningsgrænse rykkede da ned til 

 30, og den øvre forblev ved 42. Opløsningen gav samtlige 

 histonreaktioner, en vakker biuretreaktion og ved kog- 

 ning med 1 — 2 draaber af Millons reagens en vakker rød 

 vædske. Ved mætning med kogsalt og magnesiumsulphat 

 udfældtes substansen kvantitativt af sin opløsning. a-histo- 

 nets existens var hermed yderligere sandsynliggjort. Op- 

 løsningen fældtes sluttelig med NaOH, bundfaldet ud- 

 vaskedes med vand, alkohol og æther. Præparatet indeholdt 

 17,86 pd. N beregnet paa askefri substans, b-fraktionen 

 viste sig ved fraktionsforsøg paa mindre prøver at inde- 

 holde endog betydelige mængder a-histon, der ikke var 

 udfældt ved ^/2 mætningen, idet der ved 30 opstod opal- 

 escens, der ved yderligere tilsætning steg til fældning (øverste 

 fraktionsgrænse 42). Ved 65 opstod paanyt fældning i filt- 

 ratet herfra. Hovedopløsningen fældtes derfor atter med 

 AiTigSO^-opløsning til 42, og i filtratet udfældtes Z^-histonet 

 ved mætning med AnigSO^. Denne sidste fældning op- 

 løstes atter i vand og var nu fri for a-histon, idet dens 

 nederste fældningsgrænse var 65. Opløsningen gav alle 

 histonreaktioner undtagen salpetersyreprøven. (Alkaloid- 

 reagensprøven gav dog først positiv udfald efter fjernelse af 

 AmgSO^). Zj-histonets existens, som et i sine reaktioner 

 fra a-histonet forskjelligt legeme, var hermed verificeret. 



