20 Ivar Bang. 



5 af mig opstillede histonreaktioner, medens det andet histon 

 eller fc-histonet blot giver 4 af reaktionerne, nemlig NHg- 

 reaktionen, alkaloidreagensprøven, æggehvidefældningen, kog- 

 ningsprøven, men ikke Salpetersyrereaktionen. Begge histo- 

 ner giver en vakker rosafarvet biuretreaktion samt ved 

 kogning med Millons vædske en rødfarvet opløsning. Frem- 

 deles kan a-histonet lettere udsaltes med kogsalt og am- 

 moniumsulpliat end è-histonet. Enhver af histonerne har 

 sine bestemte fraktionsgrænser forskjellige fra hinanden. 

 Fraktionsgrænserne vexler noget efter opløsningernes kon- 

 centration paa histon. (Et lignende forhold har jeg for- 

 øvrigt observeret for serumæggehvidens — baade globu- 

 linernes og albuminernes — vedkommende ligeoverfor 

 ammoniumsulphatopløsning). Endelig indeholder a-histonet 

 en kvælstofmængde af 17,79 %, medens /?-histonets N-gehalt 

 er 18,03 %• Differenserne i kvælstofgehalten er dog altfor 

 smaa, endog indenfor feilgrænserne, og undersøgelserne for 

 faatallige til, at man kan bygge noget herpaa. Ingen af 

 histonerne indeholder blysværtende svovl. Fremdeles er 

 î)-histonets askegehalt større end a-histonets. Angaaende 

 dette forhold er dog ogsaa undersøgelserne for faatallige 

 til at drage nogle bestemte slutninger, a-histonet synes 

 endelig at kunde udfældes ved mindre NHg- (og NaOH-) 

 tilsætning end fc-histonet, medens det omvendt er lettere 

 opløseligt i overskud af fældningsmidlet. Opløst i NHg 

 frembringer tilsætningen af et NHg -salt paany fældning; 

 ^-histonet er vanskelig opløselig i overskud paa NHg. 



Det maa derfor ansees berettiget at opstille to histoner 

 fra thymus, men de viser sig dog at være hinanden meget 

 nærstaaende i sine reaktioner og i sin elementare sammen- 



