studier over nucleoproteïder. 21 



sætning, saavidt denne kjendes. At gaa nærmere ind paa 

 denne, ligger udenfor nærværende arbeides ramme. 



Imod existensen af to histoner i thymus kunde der 

 imidlertid gjøres en indvending. üiUifsc/ier^ har nemlig fundet, 

 at thymus indeholder et proteolytisk ferment, der i lighed 

 med trypsin formaar fuldstændig at spalte æggehvide- 

 legemerne i thymus i deres endelige spaltningsprodukter. 

 Man kunde derfor antage, at dette autolytiske ferment 

 havde bevirket en delvis omdannelse af et præformeret 

 histon, f. ex. «-histonet, til &-histon og maaske andre 

 spaltningsprodukter, blandt hvilke man kunde tænke 

 paa Fleroffs'^ parahiston. At denne spaltning i tilfælde 

 maatte foregaa ved sur reaktion, deri er intet paafaldende, 

 da Hedin^ har vist, at et lignende proteolytisk ferment i 

 milten virker kraftig ved endog sterk sur reaktion. Om- 

 endskjønt man ikke med sikkerhed kan udelukke denne 

 mulighed, turde dog forsøg no. 3 tale mod rigtigheden af 

 en saadan anskuelse. Tiltrods for at de friske thymuskjertler 

 gjentagne gange var behandlet med alkohol, indeholdt 

 dog saltsyreextraktet mindst ligesaameget fc-histon som i 

 de foregaaende forsøg. Den samme alkohol- (og æther-) 

 behandling har Fleroff benyttet ved præparationen af sine 

 thymuskjertler. Den mulighed findes jo unægtelig, at 

 fermentet kunde være alkoholstabilt, men denne mulighed 

 synes mig at være fjerntliggende. Et forsøg, hvor thymus 

 først blev udkogt med alkohol, viste ogsaa existensen af to 

 histoner. 



1 Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 34, pg. 114 flg. 



2 Ibid. Bd. 28, pg. 307 flg. 



3 Ibid. Bd. 32, pg. 341 flg. 



