24 Ivar Bang. 



fældning for ammoniak, og er dog trods dette accepteret 

 af Kossel, NHg-reaktionens forkjæmper, som et ægte histon, 

 og jeg indser da ikke, hvorledes man kan opretholde reak- 

 tionen som en conditio sine qua non. Af de oprindelige ô 

 histonreaktioner staar da blot to tilbage, der udgjør de 

 generelle histonreaktioner, nemlig forholdet til alkaloid- 

 reagenserne og æggehvidefældningen. Men til gjengjæld 

 forekommer ogsaa disse histonreaktioner konstant. Fleroff 

 anfører ganske vist, at parahistonet ikke fælder Wittes 

 pepton, men ved nærmere undersøgelse deraf har jeg^ paa- 

 vist, at parahistonet fælder genuin æggehvide. 



Spørgsmaalet bliver da, om disse to reaktioner kan siges 

 at være specielle gruppereaktioner paa histon, og fremdeles 

 om disse reaktioner i saa fald er tilstrækkelige til at 

 karakterisere histonet. Vi maa da strax indrømme, at saa 

 ikke er tilfældet. Protaminerne giver som bekjendt begge 

 disse reaktioner, hvad man vidste længe, førend man fandt, 

 at histonerne ogsaa gav dem. 



Klassifikationen af histonerne frembyder saaledes 

 ganske store vanskeligheder, naar vi vil søge at karakterisere 

 dem efter deres reaktioner. Vi vil derfor et øieblik under- 

 søge, om det er muligt at give en mere indgaaende 

 karakteristik af deres konstitution. 



En saadan karakteristik maa baseres paa en under- 

 søgelse af deres spaltningsprodukter. Saadanne under- 

 søgelser foreligger dog kun for meget faa histoners ved- 

 kommende, og desuden er de foreliggende undersøgelser 

 meget ufuldstændige, specielt for monamidosyrernes ved- 

 kommende. Vor væsentligste kjendskab til histonernes 



^ Zeitschr. f. phj'siol. Chemie. Bd. 30, pg. 578. 



