studier over nucleoproteïder. 27 



For det første kan man indvende, at diamidosyrernes niængde 

 i protaminerne er betydelig større end i histonerne, og 

 at dette betinger en saa stor forskjellighed, at det opveier 

 lighederne. Overfor dette kan imidlertid henvises til forholdet 

 mellem de enkelte protaminer salmin og cyclopterin, hvor 

 differenserne er ikke mindre end 20,1 %, medens differen- 

 serne mellem cyclopterin og gadus-histon er 29 %• Cyclop- 

 terinet staar saaledes i denne henseende ligesaa fjernt fra 

 salminet, som det staar fra histonet. 



Fremdeles kunde man indvende, at protaminernes 

 molekularvægt vistnok er meget mindre end histonernes. 

 Histonerne skulde i overensstemmelse hermed være mere 

 komplicerede legemer end protaminerne. Men en saadan 

 indvending synes mig ikke at have synderlig vægt, da 

 protaminerne efter Kossel^ besidder en overmaade høi mole- 

 kularvægt, idet de ikke bevirker nogen forhøielse af koge- 

 punktet. 



Histonerne og protaminerne udgjør saaledes en 

 ganske vel begrænset æggehvidegruppe, de basiske cegge- 

 hvidelegemer. Inden denne gruppe kan der opstilles en 

 række forskjellige underafdelinger fra de enkleste ægge- 

 hvidelegemer til de mere komplicerede. 



Saaledes omfatter salminet og clupeïnet en gruppe, 

 sturinet en noget mere kompliceret gruppe og endelig 

 cyclopterinet den mest komplicerede gruppe inden prota- 

 minerne. Det næste led er da histonerne, hvor man ogsaa 

 utvilsomt vil kunne opstille en lignende rækkefølge fra 

 mindre til mere sammensatte legemer — gadus-histon, 

 scombron til parahiston. Saavidt jeg forstaar, er dette 



^ Berichte d. deutsclien chem. Gesellsch. 34, pg. 3233. 



