36 Ivar Bang. 



stand, befriet for den anden substans i kogsaltextraktet, 

 der fældes for A. Derfor opløstes A-fældningen i fortyndet 

 alkali. Jeg observerede herved, at A-fældningeii var temmelig 

 tungt opløselig i alkali. Man maa tilsætte indtil 0,3 %, 

 (fældningen var selvfølgelig først fuldstændig udvasket til 

 neutral reaktion), inden en begyndende opløsning indtraadte, 

 og selv nu foregik opløsningen af fældningen meget lang- 

 somt; — den tog ca. 2 dage, tiltrods for at stoffet var 

 overmaade fint fordelt i vædsken. Vædsken blev derpaa 

 filtreret og dialyseret, hvorved den antog et melket ud- 

 seende og fraktioneret med Am2 SO ^-opløsning. Til min 

 overraskelse fandt jeg nu fraktionsgrænsen betj^delig for- 

 rykket. 



Der opstod nemlig i denne opløsning opalescens allerede 

 ved 14 — 15, og ved tilsætning til 19 — 20 udfældtes en frak- 

 tion, der indeholder rigelige mængder substans. Filtratet 

 indeholdt blot smaa mængder æggehvide — og gav efter 

 dialysen blot en sparsom fældning ved A. 



Denne sidste fældning gav opløst i NaOH atter delvis 

 fældning ved 20 °/o Am, SO ^-opløsning. Resten kunde ud- 

 fældes ved mætning med saltet. Det har dog ogsaa fore- 

 kommet, at der ingen efterfældning er opstaaet ved til- 

 sætning af 20. 



Dette eiendommelige forhold har jeg meget indgaaende 

 kontrolleret og fundet, at øvre fraktionsgrænse ligger mellem 

 17 — 18. Koncentrationen af opløsningen udøver meget 

 liden indflydelse paa forholdet. I flere kogsaltexlrakter 

 bestemtes fraktionsgrænserne for proteïdet før og efter 

 fældning med A. Uden undtagelse konstateredes oven- 

 nævnte forrykkelse af fraktionsgrænserne. I det oprinde- 

 lige kogsaltextrakt laa nedre fældningsgrænse ved 30 eller 



