studier over nucleoproteïder. 39 



i gjennemsiiit 2,24% P og 16,57% N — altsaa en dobbelt 

 saa høi P-gehalt som imcleoproteïdet. 



Dette viser, at nucleoproteïdet ved fældning med A 

 spaltes i to substanser, en, der er let opløselig og en, der er 

 tungt opløselig i alkali. Begge disse fældtes af 20% Am2S04- 

 opløsning. Eddikesyren er saaledes intet indifferent middel 

 til udfældning af dette proteïd, og denne omstændighed 

 turde mane til forsigtighed med anvendelsen heraf i sin 

 almindeliglied. 



Jeg gik nu over til undersøgelsen af saltsyrens ind- 

 virkning paa proteïdet. Tidligere er nævnt, at saltsyre af 

 0,3 % ikke frembringer nogen fældning i en opløsning af 

 nucleoproteïdet, — det er i saa henseende ligegyldigt, om 

 det er det oprindelige kogsaltextrakt eller opløsningen 

 af A-fældningen i alkali. Lader man derimod 0,3 7o HCl 

 indvirke paa A-fældningen, sker ingen fuldstændig opløs- 

 ning. I mine første meddelelser om nucleoproteïdet kunde 

 jeg, ligesaalidt som Huiskamp, paavise nogensomhelst spal- 

 tende virkning af saltsyren paa proteïdet. Disse angivelser 

 tager jeg Herved fuldstændig afstand fra. I overensstemmelse 

 med den af Malengreau beskrevne spaltning af hans proteïd 

 ved saltsyre, har jeg fundet, at ogsaa mit proteïd — og 

 ligesaa Huiskamps — spaltes herved. Aarsagen til mit 

 tidligere negative fund kan jeg ikke forklare. Det er 

 en gang under disse undersøgelser hændt mig, at salt- 

 syreextraktionen var negativ — mindst 20 gange er den 

 faldt positiv ud. Malengreau anfører ogsaa (La Cellule, 

 Tome XIX, Pg. 293), at det samme, er passeret ham, naar 

 han udfældte sine substanser med Am2'^Ö4- ï^oi' ^^ under- 

 søge, om det proteolytiske ferment skulde spille nogen rolle, 

 extraheredes i et forsøg thymus med kogsaltopløsning paa 



