42 Ivar Bang. 



samme værdier som A-fældningen selv, idet jo saavel 

 albuminatet som nucleïnet fældes ved 20. 



Huiskamp har end videre paavist, at CaClg-fældning af 

 proteïdet viser de samme værdier, som A-fældningen. En 

 undersøgelse viste, at saavel albuminatet som nucleïnet 

 fældes ved CaClg, naar de er opløst i fortyndet alkali. 



Vor undersøgelse af nucleoproteïdet fra thymus er 

 hermed ført til ende. Vi har i dette nucleoproteïd lært 

 at kjende et i høl grad labilt legeme, der overmaade let 

 sønderdeles i et nucleïn og et albuminat. Dets sammen- 

 sætning minder ikke saa lidet om Lilienfelds nucleohiston, 

 der spaltedes til histon og nucleïn. 



Nucleohistonet er dog et kunstprodukt. Af ægte nucleo- 

 proteïder minder det mest om Hammarsteens «-nucleo- 

 proteïd fra pancreas. Det viser dog stor forskjel fra dette 

 bl. a. derved, at det ikke giver nogen pentosereaktion. 



Af phosphorgehalten kan man udlede de omtrentlige 

 mængdeforhold af albuminat og nucleïn. Proteïdet inde- 

 holdt ca. 1 °/o P, nucleïnet ca. 2,5 %, og albuminatet var 

 P-frit. Følgelig bestaar proteïdet af ca. 40 % nucleïn og 

 ca. 60 7o albuminat. 



Resultatet af vore undersøgelser viser saaledes, at 

 Malengreaiis, Huiskamps og mit proteïd er et og samme 

 legeme. Malengreaus er urent ved tilblanding af forskjellige 

 forurensninger. Disse slæber hos Huiskamp med nucleo- 

 histonet. Derfor er Malengreaus P-værdier for a-nucleo- 

 albumin for lave, 0,5 7o P, hvorimod hans è-nucleo- 

 albumin har 4,5 Vo; omvendt har Huiskamp for lave værdier 

 for nucleohistonet, 3,7 % P, medens hans proteïd har 1 % P. 

 Forurensningerne udfældtes sammen med den første fæld- 



