studier over nucleoproteïder. 47 



Heraf kan sluttes, at de forurensninger, der udfældes sammen 

 med Hiiiskamps CaCl2-fældning hos Malengreau slæbes med 

 fældningen ved halvmætning. Dette er, som tidligere nævnt, 

 aarsagen til, at Malengreaiis a-nucleoalbumin faar en saa 

 betydelig lavere P-mængde, medens Huiskamp til gjengjæld 

 faar en omtrent tilsvarende for lav P-mængde i sit nucleo- 

 histon, nemlig 3,7 7o- 



Filtratet fra fældningen ved halvmætning blev derpaa 

 dialyseret og tilsat 15 vol. vand, hvorved det forblev klart, 

 og derpaa fældt med eddikesyre. Denne fældning opløstes i 

 500 CC. 1 7oo NaOH til en neutralt reagerende, svagt gulfarvet 

 vædske. Ved paany at halvmætte med AmgSO^ fik 

 man atter en sparsom fældning, medens hovedmængden 

 først blev udfældt ved mætning med samme salt eller Aed 

 fortynding og fældning med eddikesyre. Mættedes opløs- 

 ningen med kogsalt, fik man den sædvanlige histon-fæld- 

 ning, og i filtratet herfra kunde nucleinsyre paavises. 

 Heraf fremgaar, at den substans, der kan fremstilles efter 

 Malengreau, ikke er et rent præparat. men at den, trods 

 fraktioneringen og eddikesyrefældningen, indeholder smaa 

 forurensninger. Dette stemmer ogsaa med, hvad jeg har 

 omtalt under gjennemgaaelsen af nucleoprotejdet. Jeg har 

 fremdeles pg. 37 nævnt, at man i kogsaltextraktet finder 

 substanser, fældbare ved Ä, som blot kan udsaltes ved 

 mætning med AmgSO^, hvilket maa betinge en forurens- 

 ning af det nucleïnsure histon, fremstillet efter Malen- 

 greau. Desuden har jeg fundet, at eddikesyren ligesaalidt 

 forholder sig indifferent ligeoverfor det nucleïnsure histon 

 som overfor proteïdet. Herom vil der senere blive berettet. 



Det fremgaar saaledes til evidens, at hverken Huiskamps 



