studier over nucleoproteïder. 61 



proteïdet. Heller ikke Malengreaus proteïd kan gjøre for- 

 dring paa at regnes som ren substans, da dets P-gehalt er 

 for lav, om det end er langt renere end Huiskamps. 



Mangelen paa S-analyser gjør sig beklageligt gjældende, 

 naar man skal opstille den empiriske formel. Af de fore- 

 liggende data kan dog sees, at der paa 88 atomer C, 

 29 atomer N og 4 atomer P lindes 1 atom Ca. Nu 

 indeholder den foreliggende nucleïnsyre — ligesom alle 

 andre — 4 atomer F. Følgelig findes der paa et molekyl 

 nucleïnsyre i vor substans ét atom Ca. Man maa derfor 

 tænke sig, at kalken staar i et bestemt forhold til nucleïn- 

 syren : En del af dens affiniteter er mættet af æggehvide- 

 basen histon, en anden er bundet til calcium, og da kalk- 

 saltet endnu reagerer surt, maa endelig en del være 

 umættet. Vi kan saaledes drage den vigtige slutning, at 

 dette nucleoproteïds vigtigste egenskaber er afhængige af dets 

 nucleïnsyre. 



Det kan ogsaa tænkes, at flere molekyler nucleïnsyre 

 indgaar i det nucleinsure histons molekyl. Svovlanalyserne 

 kan her bringe oplysninger. (S forekommer sikkert i 

 større mængder, end Huiskamp har fundet). 



Naar disse analyser foreligger, kan man ogsaa med 

 gode udsigter gaa ind paa det interessante spørgsmaal om 

 histonets molekylarvægt. Denne synes efter de her fore- 

 liggende data at maatte være lavere end de almindelige 

 æggehvidelegemers. 



Vi har i et tidligere kapitel vist, at thymus inde- 

 holder to histoner. Da nu nucleoproteïdet ikke indeholder 

 histon, bliver spørgsmaalet dette : Indeholder det nuclein- 

 sure histon et eller to histoner? Besvarelsen heraf har 

 selvfølgelig stor betydning for forstaaelsen af dets kon- 



