studier over nucleoproteïder. 75 



afspaltet, vistnok atter kan forbinde sig med det nucleïn- 

 sure histons basiske komponenter, men at den heraf resul- 

 terede forbindelse paa ingen maade er identisk med den 

 oprindelige naturlige forbindelse. I det hele taget bør man 

 vistnok være meget forsigtig med at drage slutninger angaa- 

 ende de forbindelser, som opstaar, naar man til en nucleïn- 

 syre sætter æggehvide. Der mangler endnu ethvert bevis 

 for, at derved dannede stoffe er at betragte som nucleo- 

 proteïder. De kan vistnok ikke sammenstilles med de natur- 

 ligt forekommende. 



Af forsøgene fremgaar ligeledes, at det nucleïnsure 

 liiston maa antages at forekomme som saadant i selve 

 thymuscellen, og at det i alis fald neppe dannes af sine 

 komponenter ved overgangen i vandextraktet, — det er 

 endvidere sandsynligt, at det forekommer i cellen som en 

 langt mere kompliceret forbindelse. Om dennes natur ved 

 vi imidlertid endnu intet. Paa grund af de forandringer, 

 thymuscellerne undergaar ved extraktion med vand, er det 

 dog rimeligt at antage, at det er destilleret vand, der bevirker 

 afspaltningen af en mere kompliceret forbindelse af det 

 nucleïnsure histon. Desuden maa våndet tænkes at sprænge 

 den cellemembran, der omgiver cellen. 



Kaster vi et blik tilbage paa de resultater, der frem- 

 gaar af dette arbeide, har de i det hele og store taget be- 

 kræftet mine tidligere fremsatte anskuelser om sammen- 

 sætningen af det Lilien feid' ske nucleohiston. Paa den anden 

 side har undersøgelserne for en del modificeret opfatningen 

 saavel af nucleoproteïdet som det nucleïnsure histon. Jeg 

 befragter spørgsmaalet om nucleoproteïdet som væsentlig 

 afgjort. Derimod gjenstaar der endnu vigtige spørgsmaal 

 angaaende det nucleïnsure histon og dettes sammensætning. 



