studier over nucleoproteïder. 83 



paavises. Dette var ogsaa tilfældet. Dialyseredes nemlig 

 kogsaltextraktet, fik man ved paafølgende CaCl 2 -tilsætning 

 en rigelig fældning af nucleïnsurt histon, og i filtratet 

 herfra med eddikesyre efterfældning af proteïdet. 



Videre varierede jeg forseget ogsaa paa den maade, at 

 jeg til kogsaltopløsning satte 0,01 % CaClg og extraherede 

 hermed lymfekjertlerne, uden at der dog viste sig nogen 

 forskjel fra det samtidig udførte kontrolforsøg : begge inde- 

 holdt nucleïnsurt histon. 



Endelig foretoges kogsaltextraktion af lymfekjertlerne, 

 saaledes at der foruden CaGl2 ogsaa blev tilsat NaOH 

 0,1 7o, — uden at dette dog forandrede resultatet. 



Det har sin interesse at undersøge proteïdets og det 

 nucleïnsure histons mængdeforhold i lymfekjertlerne til 

 sammenligning med de samme substansers mængdeforhold 

 i thymus. Lymfekjertlerne maltes i kjødkværn og pressedes 

 derpaa gjennem en fin metaldug, hvorved man fik cellerne 

 som en grødformig masse, der analyseredes kvantitativt. 



Thymus. Lymfekjertler- 



Vand 80,41 ' 80,41 



Faste stoffe 19,59 19,59 



Total mængde af æggehvidelegemer 15,52 13,78 



Nucleïnsurt histon 3,15 0,69 



Nucleoproteid 1,08 1,06 



Alkoholopløselige stoffe 2,48 % 4,76 



Aske 1,59 »/q ^^^^ 



Medens saaledes nucleoproteïdet forekommer i nøiagtig 

 samme mængdeforhold i thymus og i lymfekjertlerne, er 

 mængden af nucleïnsurt histon betydelig mindre i lymfe- 

 kjertlerne, hvor blot ca. 5 % af æggehviden fmdes som 

 saadan. Jeg har derfor hidtil ikke kunnet skaffe mig 

 tilstrækkeligt materiale til analyser af denne substans. 



