studier over nucleoproteïder. 85 



lag af blodlegemerne, der indehokU de livide blodlegemer, 

 samlet i et bægerglas. (Det lykkedes let for hesteblodets 

 vedkommende, men meget vanskeligere for oxeblodets.) 

 Dette lag slæmmedes op i ca. 100 — 200 cc. fysiologisk kog- 

 saltopløsning og blev strax centrifugeret. Derpaa blev 

 blodlegemerne enten slæmmet op i 1 % kogsaltopløsning 

 i 24 timer og derpaa i vand, eller alene i destilleret vand 

 eller endelig i de fleste forsøg slæmmet op i eddikesyre- 

 holdigt vand og udvasket hermed til fjernelse af hæmo- 

 globinet. Den ene portion hesteblod, der undersøgtes 

 ukoaguleret, var usædvanlig rig paa leucocyter. 



Plasma- og serumfældningen var delvis opløselig i destil- 

 leret vand. Ved tilsætning af CaCl, eller eddikesyre til 

 denne opløsning fik man en rigelig fældning. Da filtratet 

 fra kalkfældningen ingen efterfældning gav ved eddikesjTe, 

 maa man antage, at det er samme substans som fældes 

 af begge. Eddikesyrefældningen gav ved behandling med 

 meget fortyndet alkah (0,01 7o NaOH) en slimet vædske; 

 ved henstand fik man en klar opløsning, hvori der svømmede 

 en gjeniiemsigtig, slimet masse som en klump, der forsigtig 

 kunde fjernes med en glasstav. Eddikesyrefældningen var 

 delvis opløselig i fortyndet saltsyre. Kalkfældningen A^ar 

 uopløselig i fortyndede saltopløsninger ligesom i fortyndede 

 alkalier. Tilsatte man CaClg til den slimede opløsning 

 af eddikesyrefældningen, blev den hvid, gjeniiemsigtig og 

 skrumpede sammen. 



Gik man ud fra plasma, indeholdt fældningen protrom- 

 bin. Opslæmmet i vand med CaCl,^ koagulerede den en 

 fibrinogenopløsning, og dette samme indtraadte ogsaa efter 

 fjernelse af kalken, medens den oprindelige opløsning var 

 uden indvirknins. 



