studier over nucleoproteïder. 89 



(log sterkt herimod. Ved samme fortyndning faar man 

 nemlig 0,142 % albuminat i leucocy terne mod 0,043 % i 

 lymfekjertlerne. Sammensætningen bliver saaledes væsentlig 

 forskjellig i begge, og histonets tilstedeværelse i leucocy- 

 terne meget usandsynlig, især naar man samtidig ser hen 

 til kalkfældningens mangel paa histon. 



Vor undersøgelse over nucleoproteïderne fra de hvide 

 blodlegemer er hermed tilendebragt. Undersøgelsen er 

 ganske vist endnu mere ufuldstændig end for lymfekjert- 

 lernes vedkommende, men har jeg end lidet positivt at 

 fremlægge, saa turde dog mine undersøgelser i væsentlige 

 punkter vise urigtigheden af de fysiologiske og kemiske 

 forestillinger, som Kossel og Lilienfeld har bragt ind i 

 videnskaben. 



Og dette har ganske vist sin betydning. Disse urigtige 

 opfatninger har nemlig virket meget hæmmende paa studiet 

 af leucocyterne. Dette bør efter min mening ikke begynde 

 med leucocyterne fra blodet. Derimod har man i friske 

 exsudater og friske pusceller et udgangsmateriale, som visselig 

 vil vise sig hensigtsmæssig for en kemisk undersøgelse. 



Da man nu forgjæves hidtil har søgt efter histon i 

 pusceller, selv hvor disse har vist et fuldstændig normalt 

 mikroskopisk billede, har man sans phrase antaget deres 

 sammensætning forandret fra det normale. Efter mine 

 ovenfor beskrevne undersøgelser er en saadan slutning 

 visselig meget forhastet. Ved behandling med 10 7o NaCl 

 svæller leucocyterne op til en lignende slimet masse som 

 puscellerne. Deres egenskaber i denne henseende er saa- 

 ledes hinanden meget lige, men nogen sammenligning lader 

 sig forøvrigt ikke anstille paa grund af vort ringe kjend- 

 skab til puscellernes kemi. 



