Et par theoremer om legemers opst3'kning i de samme dele. 1 1 



Ved nu at fortsætte som ovenfor fik man sluttelig 

 R — q-^^ overført i R — p.^. 



Vi skal saa give ovenstaaende raisonnement en noget 

 almindeligere form, idet vi samtidig vil godtgjøre, at satsen 

 fremdeles bevarer sin gyldighed, selv om q med voxende 

 n nærmer sig mod et bestemt grændselegeme. 



Lad . • . ■ r , /■ , . , /• , o , • ■ • • betegne en saadan række 

 af uendelig mange med p og q kongruente legemer /■, at 

 r og r , . for hvert helt n vil danne en figur, som er kon- 

 gruent med den, der i R dannes af />-^ og q^. 



Fig. 4. 



Har nu r^. og r for ethvert helt x ikke nogen fælles 

 del, naar y er større end en vis opgiven størrelse, saa vil 

 hvert af legemerne /• ved overfladerne af alle de andre kun 

 blive delt i et begrændset antal stykker. 



Da den af overfladerne til legemerne /- hørende figur 

 ikke undergaar nogen forandring, om man for hvert .r 

 lader overfladen af /■ falde sammen med overfladen for 



