Strandlinje-studier. 



Af 

 Andr. M. Hansen. 



(Forts.). 



7. De irregnlære seter og terrasser. 



Før jeg går over til at undersøke om vi ikke ved 

 lijælp av de norske strandlinjer kan opnå at få klarere 

 forestillinger om glaciale og postglaciale forhold, ved at se 

 dem i istrykteoriens lys, er jeg nødt til at gå lidt nærmere 

 ind på de mange seter og terrasser, som ifølge profilerne 

 falder utenfor de regulære strandlinjer. Det er da først at 

 mærke, at antallet av disse irregulære høider stiger med ob- 

 servasjonernes mangel på nøiagtigket. De er flest for Roms- 

 dalen, hvor mit målingsinstrument var dårligt, de er færre 

 for Søndmøre og Nordfjord, de er meget få for Tromsø om- 

 egn og ingen for Alten, sålangt - Chambers's målinger 

 strækker. Og mens man ved nivellement ikke er berettiget 

 til at henregne en sete til en bestemt strandlinje, når dens 

 høidemål falder over 2 m. utenfor den, vil man ved seks- 

 tantmålinger i uheldige tilfælde få setehøider med 8 — 10 m. 

 avvikelse fra den teoretiske høide, mens seten i virkelig- 

 heten tilhører linjen. — Det må fremdeles bemærkes, at 



1 — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 15. 



Trykt den 12 Marts 1891. 



