• . Strandlinje-studier. ' 11 



Langlupdalen o. s. v. la op de store terrasser i Dølådalen. 

 Ved Sølen synes vandstanden (1000 — 965 m.) at lia varieret 

 i sæt av så pas stor varighet at små seter har kunnet dannes 

 i det løse materiale, i morænedæhket. — Hvorvidt Keilhaus 

 terrasse på Faksefjeld tilhører samme kategori kan man 

 ikke vite, da der ikke engang gives oplysning om det er 

 på syd- eller nordsiden den findes. — Også for de irregulære 

 indlandsseter må vidtløftige lokalundersøkelser til for nær- 

 mere at finde de specielle årsaker til deres dannelse, og 

 også her findes der således flere mulige forklaringsmåter. 

 Men også i indlandet utgør regulære seter, som dannedes 

 i avdæmraede dalfører, den rent overveiende del, og når 

 man får et detaljkart med nøiagtige høidekurver, vil man 

 kunne tegne op disse vidtløftige, forgrenede sjøer og følge 

 deres strandlinjer i en langt større utstrækning end jeg 

 hidtil har kunnet gøre. Der vil visselig da også vise sig 

 sammenhæng mellem nu isolerede linjer. Foreløbig er vi 

 imidlertid fuldt berettiget til at sætte de få irregulære 

 seter og terrasser — såvel ved fjordene som i høifjeldet 

 — tilside som rent lokale dannelser og kun holde os til de 

 aldeles overveiende normale setelinjer, når vi ved hjælp av 

 dem vil søke at vinde et klarere indblik i overgangstiden 

 fra istid til nu i Norge. 



8. (jlaciale og postglaciale forhold. 



Når man stiller sig spørsmålet, i hvilken geologisk 

 periode blev de norske seter dannet, kan man straks slåtte 

 — som allerede gjort — at de ikke kan tilhøre nogen 

 periode før istiden, eller den første store istid, ei heller være 

 interglaciale, som Blytt antyder for Tønsets sete. ^^) Som 

 tidligere nævnt vil ingen, som har færdedes nogle kilo- 



