24 Ardr. M. Hansen. 



favnelinjen, der — kun avbrndt av Den norske rende og- 

 kun ved en smal ryg forenet med Færø-Island — fort- 

 sætter fra Spitsbergen til Norges kyst*) utenom Shetlands- 

 og De britiske øer med brat avfald mot det store havdyp. 

 Hele denne flate, «Arktis», har øiensynlig været dækket av 

 den proteroglaciale storbræ og har tilhørt det præglaciale 

 europæiske kontinent. Herfra har Færø-Island (og muligens 

 Grrønland?) fået sin europæiske flora. Der er anstillet flere 

 gætninger om denne plantemigrations historie, og man er 

 vel blevet enige om, at floraens karakter gør antagelsen av 

 denne landbro til en absolut nødvendighet. Vanskeligheten 

 har mere bestået i at forklare indvandringstiden, da man 

 er gået ut fra, at under den store istid omtrent hvert spor 

 av floraen vilde være forsvunden. Denne vanskelighet for- 

 svinder imidlertid, når man i overensstemmelse med hvad 

 jeg tidligere har utviklet må anta, at Island ikke blev syn- 

 derlig stærkt glacieret og omvendt får denne antagele» 

 en ny støtte i det plantegeografiske. Det store lavtliggende 

 land, der utgjorde Europas NV. lige del, Prosarktis som 

 man kunde kalde det, dækkedes altså av den proterogla- 

 ciale storbræ og sank under dens vægt. Men mens de 

 høiere liggende dele av det isdækkede strøk under avsmelt- 

 ningen befriedes helt for isens vægt, erstattedes denne for 

 det lave Prosarktis av våndet, hvis større specifike vægt op- 

 veiede en del av hvad der av den her rimeligvis meget 

 lave og flate storbræ ragede opover havflaten. Landplaten 

 mistede derfor ved avsmeltningen kun en forholdsvis mindre 

 vægt, og kom derved ikke til at nå sin tidligere høide. 

 Det forblev under våndet, og dette forhold viser sig så- 

 ledes istedetfor at tjene som argument mot istryksteoriens- 

 geofysiske gundlag netop at tale for den, da man herved 

 får en utvungen forklaring for et' allerede tidligere bemær- 



*) G. 0. Sårs ^°^) har fundet fjærestene på Storeggen utenfor Søndmøre 

 på 100 — 200 favnes dyp — en proteroglacial strandlinje altså. 



