Strandlinje studier 33 



omtrent samme høide som den der lå foran den nedre 

 ende og i denne, der nu ligger som elveterrasser opover, 

 ligger en hel del materiale. Senere, da i den ytre terrasse elve- 

 leiet var gravet ned svarende til det næste langvarige havnivå 

 uk man også til dette terrasser ved begge ender av våndet, 

 således som man kender det fra flere steder. — Ofte stødte 

 dog utel ven på fast fjeld, terrassesjøerne er jo eroderet i 

 «elve fjeldet, og der opstod då stryk og fos. I de gel, 

 disse siden har gravet vil man vel her som i Niagara 

 kunne ånde et mål for tiden fra det til fossen svarende 

 havnivå til vor tid. I vort almindelige hårde berg vil 

 •dog fossens tilbakegang være temmelig nmærkelig, det er 

 kun hvor bergarten falder i naturlige kvader, der let kan 

 transporteres væk, at man vil finde postglaciale gel, canons. 

 På samme måte, som glacial erosjonen er tat op til en 

 flygtig behandling her, må jeg også gå lidt ind på den 

 postglaciale erosjon, d. v. s. den som er foregået utenfor 

 storbræens dække. En ekstrem mening er fremstillet av 

 K. Pettersen og tiltrådt av Suess. Derav at man har 

 krydsende dalfører i Målselvens vasdrag, således at den 

 ene retning ofte er skåret dypere ned end den anden, som 

 derved kommer til at munde høit oppe på dalsiden, slutter 

 de, at det er elven som efter istiden har gjort forskellen, 

 skåret sig like til 300 m. ned^'^'^). En sådan erosjon 

 strider så fuldstændig imot alle de friske tegn fra is- 

 skuringen og den rent f ors vindende postglaciale erosjon 

 man andetsteds i Norge har kunnet påvise, at man neppe 

 behøver at føre argumenter imot den. Den måtte' forkastes 

 selv om man ikke øinede nogen anden forklaringsmåte 

 for fænomenet. Og dog ligger en sådan meget nær, når 

 man blot ikke som Pettersen sammenblander den epi- 

 glaciale periode med den store proteroglaciale istid. På 

 et neppe mere efterviseligt piæglacialt grundlag, der fort- 



3 — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 15. 



Trykt den 12 Marts 1891. 



