34 Andr. M. Hansen. 



sætter over i «Prosarktis >, satte den proteroglaciale stor- 

 bræ sine dype dal- og fjorddannende mærker. Island- 

 Skotlandryggen og den store indlandsis, som rakte ut 

 til den, stængte endnu for Atlanterhavets varme fugtige 

 luft, klimatet deroppe ved Tromsø måtte være meget tørt, 

 som på Nordisland. Bræen her måtte være liten — bræbevæ- 

 gelsen gik mot nord. Hovedretningen i fjordene fik derfor 

 denne retning helt ned til Lofoten. Under den anden istid lå 

 bræaksen mot SO., bræbevægelsen gik ut herfra og bestemte 

 de NV.gående dalfører og eroderede Altevand og Torneträsk. 

 Derved forklares de to dalretningers krydsning, ved hjælp av 

 en naturkraft, hvis virkning kan forslå til de 300 m. — og 

 ikke ved en postglacial elverosjon, som andetsteds ikke 

 har slettet ut skuringsstriperne selv i fosser og som selv i de 

 epiglaciale og subglaciale bløte lerlag ikke har gravet sig 

 tilbunds overalt. Nei alle mærker viser, at med rent lokale 

 undtagelser har hverken elv, frost eller brænding formået så 

 godt som noget mot de faste bergarter i Norge efter istiden. 

 — Der kan altså heller ikke være tale om nogen 300 m. 

 postglacial erosjon som Suess antar med Pettersen. Ved 

 nærmere undersøkelser vilde de sikkerlig finde isskuring helt 

 ned i den «postglaciale» Målselvdal, og spørsmålet vilde kun 

 være, om det her var den deuteroglaciale jøkel, som har 

 fordypet eller krydser den proteroglaciales leie, eller man fra 

 først av har det i Norge temmelig almindelige tilfælde, hvor 

 en sækkedal munder ut høit oppe i en dalside. — At man des- 

 uten i så godt som alle norske dale finder lange flate Uformede 

 trin avbrudte av kortere, smalere og spidsere indskårne 

 stykker, hvor elven falder brat til næste trin, er bekendt 

 nok, og man kan vel ikke skille disse trange stryks dan- 

 nelse fra selve trinnene som de forener, s^lv om elve- 

 erosjonen her har gunstigere vilkår til at frembringe en 

 postglacial fordypning av elveleiet end noget andetsteds. 

 I det hele vil selve f j eldet ligge så at sige urørt 



