Strandlinje-studier. 35 



efter den subglaciale tids slutning, med sine skuringsmærker 

 og polerede flater, som atmosfærilierne kun svagt har an- 

 grepet. Der er ikke tale om nogen nedbør, som har ut- 

 visket seterne, nogen frostsprængning, der kan ha virket 

 setedannende. Både Keilhau og Sexe er enige om at nogen 

 strandlinje i fast fjeld ikke kan påvises under dannelse 

 nu. Pettersen nævner det eneste eksempel, ^^^} og her er 

 det isdriften, som må påberåbes. 



Den stærkeste erosjonskraft er den dag idag bræerne, 

 når det ikke bare gælder om at føre materiale tilhavs fra 

 de gamle terrasser men gælder fast fjeld. Vi har enduu 

 lokale bræer i Norge, hvis el ve fører mange tusinde tons 

 årlig frem. Men forskellen mellem deres arbeide og stor- 

 bræernes er betydelig ikke blot kvantitativt men også kva- 

 litativt. Jeg har før et par gange nævnt uheldige følger 

 av at overføre Alpegletsehernes tænomener på indlands- 

 isen. De nuværende norske bræer tilhører med undtagelse 

 av et par den alpine type. Storbræernes endemål er de 

 avrundede flate fjeldibrmer med de lange Uformede dale 

 og kun hvor bræbevægelsen blir koncentreret eller ual- 

 mindelig stærk, som ved en i længere tid konstant brækant 

 får man de trugformede bækkener. De lokale bræer og 

 de faktorer som virker sammen med dem har derimot til 

 endemål alpeformerne, piggerne og tinderne. Det er her 

 bottendannelsen, som. skærer ut, og denne er i virk- 

 somhet den dag i dag idag i Jotunheimen, Troldheimen og 

 Lyngenf] eldene. Jeg kan ikke her gå høiere ind på det 

 men blot gøre opmærksom på, at dette er to bestemt 

 forskelligartede erosjonsformer, som må holdes ut fra hin- 

 anden. Begge kan tildels virke samtidig, men grænsen 

 mellem de former storbræerosjonen har frembragt og botten- 

 dannelsen er skarp. Bottenvirksomheten og de lokale bræer 

 har under istiden kun arbeidet på nunatakkerne og av dem 

 frembragt alpeformerne, piggerne, tinderne, hornene, hestene 



