Strandlinje-studier. 49 



■iet maksimum av ekscentrîcitet vinteren indtræder på en 

 halvkugle i solfjerne, må den lange og strenge vinter virke 

 «å avgørende på klimatet, at den korte sommers stærke 

 varme på grund av isens store smeltevarme ikke vil forslå 

 til at smelte al den is, der har dannet sig. Som sekundære 

 virkninger opstiller dernæst Croll forandring i havstrøm- 

 menes styrke forårsaket ved de stærkere temperaturforskel- 

 ligheter og dermed stærkere passatvinde, der skulde blæse 

 varmeækvatoren over på den motsatte halvkugle^*^) o. s. v. 

 Dette synes jo alt fuldstændig begründet, men en nær- 

 mere undersøkelse gør dog hele ræsonnementet tvilsomt. 

 For det første mottar jo jorden i det hele den samme varme- 

 mængde under stærk ekcentricitet som under svak. Spørs- 

 målet blir derfor væsentlig om varmens fordeling, om 

 den vil bli så stærkt påvirket av forskellen i årstidernes 

 længde. Nu er denne fordeling, som ethvert temperatur- 

 anomalikart viser, mærkværdig uavhængig av breddegraden 

 — altså også av betydelig forskel i vinterens længde. Det 

 «r i første række forholdet av hav og land, som bestemmer 

 de herskende vinde, havstrømmene og temperaturen. Og 

 dette forhold ændres jo ikke med ekcentriciteten. Den nord- 

 atlantiske varme havstrøm bestemmes av Atlanterhavets 

 beliggenhet mellem Europa og Amerika, og det er temmelig 

 likegyldigt for den, om den vestgående strøm søndenfor 

 sekvator træffer nordenom eller søndenfor Kap St. Roque, 

 hvilket Croll tilskriver en væsentlig betydning. Under den 

 sidste istid vet vi — som vist — desuten uttrykkelig, at 

 havstrømmene havde samme hovedforhold som nu både ved 

 Nordamerikas østkyst og ved Norges vestkyst. — Havet ut- 

 gør over 70 % av jordens overflate; den varmemængde det 

 mottar fra solen må altså også være henimot konstant 

 under de forskellige ekcentriciteter, og da våndet gennem 

 strømninger kan overføre varmen og besidder stor varme- 



4 — Arkiv for Mathematik og Naturv. B. 15. 



Trykt den 11 Mai 1891. 



