Strandlinje-studier. 53 



kumulativ virkning kan forskyvningen genneni ticlerne tæn- 

 kes at ha foregåt i liviikensomhelst utstrækning. Netop i den 

 aller siclste tid liar astronomerne konstateret en avtagen i 

 mellemeuropæiske observatoriers bredde av 0.5" på mindre 

 end et halvt år. Der vikle ikke behøves mange tusinde 

 års så hurtig bevægelse hos aksen for at flytte Skandina- 

 og NO.Amerika så nær polen, at temperaturen avtok de 

 4 — 6 °, som behøves for at frembringe en istid. — Imid- 

 lertid: bevægelsen har vist sig at være ujevn og før lovene 

 for den og dens årsaker er blit nærmere kendt, kan man 

 ikke vente at finde noget sikret geologisk resultat. I 

 hvert fald er man dog nu mere berettiget end tidligere til at 

 tage Sciapparelli og Gyldens erklæringer til indtægt: hvis 

 geologerne til forklaring av sikkert konstaterede kends- 

 gerninger nødvendig behøver en forandring i polernes geo- 

 grafiske beliggenhet, kan astronomerne ikke nedlægge ab- 

 solut veto derimot, ikke benægte muligheten derav. — 



Det var da heller ikke av astronomiske betænkelig- 

 heter geologerne i det hele opgav hypotesen om jordaksens 

 forskyvning som forklaring av det milde tertiære klima på 

 Grinnnelland og Spitzbergen. Det var væsentlig på grund 

 av, at man fandt lignende tertiære fund på Alaska og 

 endog på De nysibiriske øer. Herved fik man intet sted 

 at flytte polen og den polare kulde hen. Ringen var trukket 

 for tæt op om den. 



Imidlertid har den største nulçvende autoritet i tertiær- 

 floraen Nathorst^"^^) påvist, at der dog er en mærkbar fdrskel 

 i floraen på disse forskellige steder. Omend den synes at 

 tyde på en i det hele noget høiere varme på den nordlige 

 halvkugle end nu — således som tertiærtiden også ellers 

 viser — bærer dog fundene fra Beringstrædets omgivelser 

 og Japan dog ubetinget præget av et køligere klima. Der 

 skulde således fra den side intet være til hinder for en 

 mindre forskyvning av polen bort fra Grønland og Spitz- 



