Strandlinje-studier. 57 



fjelde blev Atlanterhavsstrømraen holdt mere utenfor end 

 nu. Under den første istid, da Prosarktis endnu lå over 

 havet, måtte den nordatlantiske strømkreds bli fuldstæn- 

 digere, mens den under den deuteroglaciale vilde få åpning 

 nordover som nu, og dermed den likhet med de nuværende 

 forhold være givet som faunaen ved Tromsø — Båhuslan og 

 på den amerikanske side forholdet mellem den akadiske 

 og den syrtensiske fauna viser. — 



Alle følger, Croll avleder av Kap St. Roques virk- 

 somhet som strømkløver må i forhoiet grad — og bedre 

 begründet — indtræde, når hele den sydatlantiske strøm- 

 kreds blev flyttet sydover med ækvator. — 



Som vi ser forklares samtlige eiendommeligheter i stor- 

 bræernes beliggenhet både inden verdensdelene og inden 

 det enkelte område ut fra en eneste forutsætning ora en 

 forandring i polens geografiske beliggenhet, en forandring 

 vi for miocæntidens vedkommende er nødt til at forutsætte 

 (i motsat retning) for at skafte de nuværende arktiske strøks 

 middelhavsflora lys og varme nok. Geologerne kan derfor 

 med fuld grund sige: de geologiske forhold gør det nød- 

 vendigt at anta muligheten av en geografisk forskyvning av 

 polerne — og først så overlade til astrofysikerne at finde ut 

 årsakerne til en sådan forskyvning, som i de sidste geolo- 

 giske perioder har foregåt frem og tilbake med forskellig 

 amplitude — størst fra miocæn til den første istid, så 

 gennem interglacialtiden til deuteroglacialtiden — og en- 

 delig en mindre svingning i subglacialtiden. 



Selv kan kanske geologerne, hvis de slutter sig til 0. 

 Fishers opfatning av jordskorpens fy sik, øine en mulig for- 

 klaring. Hvis der under de store fjeldkæder findes store 

 «bergrødder», der når dypt ned i det flydende magma, som 

 hos store isflag i opstuet is, vil disse påvirkes av mulige 

 strømninger i den ildflydende masse. ^^^) Med dannelsen av 

 nye fjeldkæder — og flere av de største tilhører netop 



