Strandlüije-studier (Jl 



tilhørende slutningen av den epiglaciale tid eller begyn- 

 delsen av den boreale. Tar vi for Danmark, hvor sten 

 aldersfolkene øiensynlig først vandrede ind, den længste av 

 de førstnævnte tider, får vi en post(epi)glacial tid på 6 — 8 

 tusindår. Man vil kanske dra i tvil, at furuen allerede 

 voksede Danmark, mens den skandinaviske storbræ rak 

 helt ned til Mjøsen. Der er dog liten tvil om, at myr- 

 dannelsen må være begyndt kort efter at isen var trukket 

 væk; aspelaget i de danske myrer er sjelden raægtigt, furuen 

 kommer tildels straks. Selv om man tar et par tusindår 

 til for at gi vegetasjonsvekslingen rikelig tid (man sammen- 

 ligne dermed at overgangen furu — ek— bøk ikke har tat 

 mere end ca. 2—4 tusindår) kommer man allikevel ikke ut 

 over tallet 8- — 10 tusindår som mål for den postglaciale 

 tid, og altså rimeligvis for et stort. — 



I Sydsverige har man fundet stenredskaper i. torv 

 linder en subglacial strandvold (Skåne) og i en sådan (Hal- 

 land). — Altså også i Sverige optræder mennesket før den 

 subglaciale periode og lever i stenalderen under denne — 

 man får en tilnærmelsesvis datum for subglacialtiden 3—6 

 tusindår tilbake. 



Fra Norge er fuldstændig avgørende fund endnu ikke 

 fremlagt. Ved at gennemgå årsberetningerne fra Selskabet 

 for de norske fortidsmindesmærkers bevaring har jeg imid- 

 lertid fundet følgende stenalderfund, der fører til lig- 

 nende resultater. I Kristiania by har man et fund fra 

 Hasler (ca. 74 m. o. h.) teglværk 6.3 m. dypt («11 alen 

 4ypt nede i leren»). Det er her utvilsomt subglacialt 1er (40 V» 

 af epiglacial strandlinjehøide). Et lignende ved Svendengens 

 teglværk. Længere syd ved Frogner i Kråkstad «dypt nede 

 i hård 1er», ved Bisseberg, Skeberg «noget nede i blåleren», 

 ved Frogner, Lier «i lertak». Fra det trondhjemske har 

 et fund «i elvemælen» ved præstegården i Værnes, Stjør. 

 dalen, og oppe fra Tromsøen «1 m. dypt i skælsand.» 



