68 Andr. M. Hansen. 



resultat omtrent og observasjonsfeilene skulde neppe overgå 

 vor enhet årtusindet — sikkert ikke 2 — 3 énlieter — altså 

 en geologisk talt meget stor tilnærmelse. 



Jeg skal endnu gore et forsøk på at utnytte arkæo- 

 logisk lund. Jeg nævnte at den gennemsnitlige dybde 

 livori stenalderens redskaper er fundne i myr i Norge, 

 er 0.9 m. ; myrernes vækst er som tidligere nævnt van- 

 skelig bestemmelig, men det sikre forhold, at disse fund 

 så godt som altid må være gjort under forsøk på opdyrk- 

 ning av myren, hvor det altså er veritabel torv som ligger 

 over, det tyder på, at man i torvens naturlige vækst må 

 kunne finde et tilnærmelsesvis mål for den tid som er gåt 

 siden mængden av stenredskaper lagdes i myrens moselag 

 eller mistedes på myren. Nogen regelmæssig nedgravning 

 helt ned i torven er der ingen grund til at anta. Men — 

 opgaverne over torvens vækst varierer i høi grad. Olbers ^^^) 

 angir f. ex. blot 22 ar pr. 1 m., Lesquereu 40 — 500 år 

 pr. m. I Schweiz er man kommen til en 300 år. Denne 

 stærke vækst.^ landøkonomerne vet at berette om, beror vel 

 væsentlig på at torvmasse presses ut fra siderne i gamle 

 torvtak. Det pålideligste mål for en tilstrækkelig lang 

 periodes vækst er kanske Grisebachs"^) fra Emsermyren, 

 hvor man på et par steder har fundet lange stykker 

 av myrbroer 2 — 3 — 4' under torvens overflate, 

 hvis bygningstid med stor sikkerhet kan henføres til år 

 14 — 15 e. K., Grermanicus's tog. Da broen fra først av 

 har nået over myrens overflate må torvens vækst således 

 bestemt ha været omtrent 1 m. i 1800 år. — De norske torv- 

 fund fra stenalderen mied en gennemsnitlig dybde 0.9 m. 

 skulde beregnet herefter ikke føre os længere tilbake end 

 til vor tidsregnings begyndelse; dette stemmer blot så nogen- 

 lunde med arkæologernes kronologi, der sætter jernalderens 

 begyndelse til da. Bronsen har dog ikke fortrængt fuld- 

 stændig stenen i Norge og denne sidste har til mange 



