70 ^ndr. M. Hansen. 



lægge den en længere damielsestid. Det må dog erindres, 

 at den store subglaciale indlandsis leverede elvene et meget 

 rikere tereassemateriale, som vi finder i de mægtige lag 

 av blåler, hvis finliet peker tydeligt på dets glaciale op- 

 rindelse. Mens elvene under den raske boreale hævning fik 

 et så meget stærkere fald at de vel væsentlig skar sit 

 leie like ned, liavde de nu rik anledning til at ta ut store 

 masser av sine mæler. Og fjordisen og drivisen tra de 

 lokale "bræer sørgede let for bergsetedannelsen i de vestlige 

 og nordlige fjorde. Det er derfor ikke nogen grund til at 

 anta en særdeles meget længere dannelsestid for den sub- 

 glaciale strandlinjes dannelser 2—4 tusindår. Sætter vi 

 den til 3 tusindår mot recent 2 træffer vi kanske det 

 geologisk sandsynligste. Vi har dermed nået nær den 

 j^terste grænse, arkæologerne kan indrømme. Vi vilde 

 være kommet 5 — 7 årtusinder tilbake, og da mennesket 

 utvilsomt den gang var indvandret både i Sydsverige og Dan- 

 mark, i det sidste land allerede før ekeperioden, som vi har 

 antat boreal, og arkæologerne ikke antar en alder stort 

 over 5 tusindår for menneskets alder i disse lande, kommer 

 vi til det resultat, at den laveste grænse er den sandsyn- 

 ligste — , 



Foran den subglaciale periode har vi den boreale. Her- 

 fra har vi kun det tidsmål, som ligger i mangelen av skæl- 

 banker, den dårlige utvikling av terrasserne og skuringsmær- 

 kernes bevaring mellem setelinjernegennem abrasjonen under 

 hævningen. Vi får et meget kort tidsrum ut av dete. Når 

 man som på vestlandet stadig kan se, hvorledes den epigla- 

 ciale terrasses mæl går over i den epiglaciale terrases flate, 

 kan man forstå, at elven ikke har havt tid til at avsætte 

 stort i fjordbundene. 



Jeg forutser, at jeg vil bli mødt med den indvendiug, at de 

 ikke lar sig forene de to ting, at den subglaciale periode har 

 varet så kort os: at allikevel storbræen skal ha gravet så store 



