Om elektricitetsbevægelsen i Hertz's primære leder. 171 



virkning paa elektrometernaalen, saa maa den under disse for- 

 hold vise sig. 



Naar opstillingen var som i fig. 1, hvor elektroraetret staar 

 i det fælles symmetriplan E ah for begge ledere, var intet 

 saadant udslag at merke, naar kuglerne blev trukket ud. Grün- 

 den hertil er simpel: dette symetriplan er et neutralt plan lige- 

 overfor influensen, og elektrometrets kvadranter vil kun blive 

 meget s vagt elektriske. Først ved meget skjæv opstilling viste 

 der sig et ubetydeligt udslag. 



Derimod blev naalen strax af bøiet, saasnart kuglerne paa 

 den primære leder bragtes saa nær sammen, at funker slog over. 

 Elektrometerudslaget kan altsaa kun skyldes en 

 aarsag: den dynamiske tilstand, som indtræder ved 

 funkens overgang. 



6. En enkel udladning af induktoriet var i regelen ikke 

 tilstrækkelig til at frembringe tydeligt udslag. Da kræfterne, 

 efter den sekundære funkes længde at dømme, maa være ganske 

 betydelige, saa er dette et godt bevis for fænomenets overordent- 

 lige kortvarighed. 



Holdes induktoriet stadig igang, saa faar elektrometernaalen 

 en saadan impuls for hver funke. Strømbryderen gjorde ved 

 disse forsøg 42 kontakter i sekundet. Impulser, der følger saa 

 hurtig paa hinanden, vil afbøie en naal med saavidt stor svinge- 

 tid omtrent paa samme maade som en stadig virkende kraft. 



Man kunde gjøre den indvending, at fænomenet herved 

 komplicerer sig. Det er tænkeligt, at de gamle svingninger 

 endnu vedvarer, naar næste impuls kommer, saa at interferenser 

 indtræder, og svingningerue faar et mere sammensat forløb. 

 Men en betragtning af de kvantitative forhold gjør dette yder- 

 lig usandsynligt. Den primære leders svingetid maa, efter bølge- 

 længden at dømme, dreie sig om 1 tredive milliontedels sekund, 

 og mellem to funker medgaar ^^^ sekund. Altsaa skulde over 

 700000 hele svingninger forløbe mellem hver ny energitilførsel, 



