178 



V. Bjerknes. 



rækkefølge for saavidt mulig at eliminere feilene ved funkernes 

 vekslende virksomhed. Mellem hvert par observationsrækker er 

 opstillingen i regelen forandret lidt. Saaledes var ved de to 

 første afstanden mellem den primære og den sekundære leder 

 1 meter, ved de følgende 50 cm. Mindre forandringer af denne 

 art bør selvfølgelig ingen væsentlig indflydelse have paa det 

 egentlige resonansfænomen, men kun paa intensiteten. For at 

 verificere dette kan man overalt reducere til fælles intensitet, 

 idet man i hver observationsrække dividerer samtlige elektro- 

 meterudslag med udslaget ved resonans. Denne kvotient: 



vil vi kalde resonanshøiden. 



Tager man i ovenstaaende tabel middel af to og to sammen- 

 hørende observationsrækker og beregner derefter resonanshøiden 

 2/, saa finder man følgende værdier: 



Tabel 2'. 



Afsættes den relative svingetid som abcisse og resonans- 

 høiden som ordinat, saa fremkommer en kurve, der karakteri- 

 serer resonansfænomenet, og som vi vil kalde resonanskurven. 

 De fire resonanskurver i tabel 2' følger hinanden saa nøie, som 

 man overhovedet kan vente det, naar man tager hensyn til den 

 feil, som indkommer ved funkernes foranderlige virksomhed. 

 Den kurve, som svarer til middeltallene er optrukket i fig. 4. 



12. Resonanshøiden, naar den sekundære leder 

 holdes uforandret, og den primære varieres. Hvis 

 man beholder den sekundære leder no. 5 og forandrer den 



