Om elektricitetsbevægelsen i Hertz's primære leder. 185 



I den sekundære leder bestaar ledningen udelukkende af 

 metaltraad; i den primære deriraod tjener tillige funken som 

 leder. Vistnok er spørgsmaalet om modstanden mod disse 

 strømme, der kun bevæger sig i de yderste skikter af lederne, 

 kun lidet undersøgt. Men der er dog al grund til at antage, at 

 funkemodstanden ber som ellers er betydelig i sammenligning 

 med metalmodstanden. 



Paa den anden side maa udstraalingen fra en aaben leder 

 som den primære være større end fra en næsten sluttet som 

 den sekundære. Hvor stor denne forskjel kan være, vil først 

 en fuldstændig gjennomførelse af opgaven efter den maxwellske 

 tbeori vise. 



Disse aarsager maa tilsammen frembringe et overskud af 

 dæmpning i den primære leder. Vor hypotbese er, at 

 dette overskud er saa stort, at størrelsen ß kan sæt- 

 tes ud af betragtning ved siden af a. Hvor stor feil 

 der berved begaaes kan først afgjøres, naar der foreligger maa- 

 linger af begge dæmpningsforbold. 



Naar ß er liden mod a-, vil udtrykket for q) (5) efter kort 

 tids forløb reducere sig til: 



(6) (p = Be-^* sin {ht^h\ 



hvor 



(6') B = ^ 



Den tidligere udviklede betingelse, at {a — ß^ skal være liden 

 mod «2 og mod h'^ , gaar nu over til, at a^ skal være liden 

 mod «2 og mod h"^. 



18. Elektrometerudslaget. Intensiteten i det elek- 

 triske felt mellem elektrometrets kvadranter er til enbver tid 

 proportional med potentialforskj eilen <p, og den totale impuls 

 mod naalen bliver ifølge formel (2) proportional med: 



