186 "V. Bjerknes. 



For enhver virksom funke i den primære leder faar altsaa 

 naalen en impuls proportional med J, og elektrometerudslaget 

 S bliver følgelig proportionalt med J. 



Indsætter man det simplificerede udtryk (6) for <p og inte- 

 grerer, saa fremkommer et udtryk, der er en sum af tre led, 



11 ß 



der henholdsvis er af ordnerne -5^' -i- og -=-. Vi har fundet, 



ß 



at allerede cx er liden mod a og h. ß er efter vor forudsæt- 



ning liden mod a, og de to sidste led bliver derfor at sløife mod 



det første, der simpelt hen er: 



Eller naar værdien for B indføres : 

 SI2 1 



(7) J-= 



aß (&2— «2)2 -^^«2(2,2 _^^2) 



Elektrometerudslaget er altsaa proportionalt • med en stør- 

 relse J, der afhænger af de to lederes svingetider (konstanterne 

 a og V), deres dæmpning (konstanterne a og ß) og endelig af 

 størrelsen SÏ, der afhænger af de geometriske forhold, og som 

 kan betragtes som de to lederes gjensidige potential. Foretages 

 en hvilkensomhelst forandring med den primære leder, saa vil 

 i almindelighed dens svingetid, altsaa a, dens dæmpning, altsaa 

 a, og dens potential med hensyn paa den sekundære leder, 31, 

 forandre sig. Varieres den sekundære leder, saa vil paa 

 samme maade h, ß og % variere. I voro forsøg har vi be- 

 stemt variationerne af svingetider ne T og r og undersøgt de 

 tilsvarende variationer af elektrometerudslaget. Hvis vi virke- 

 lig har for os et resonansfænomen, skal dette være tilstrække- 

 lig for at faa hovedsagen gjengivet; men mindre afvigelser er 

 selvfølgelig at vente, fordi vi kommer til at sætte variationerne 

 af de andre størrelser ud af betragtning. 



19. Resonanskurvens ligning, naar den primære 

 leder holdes uforandret, og den sekundære forandres. 

 I dette tilfælde er den primære leders svingetid og dæmpning 



