188 V. Bjerknes. 



Middeltallene i tabel 2' indeholder koordinaterne for otte 



punkter af kurven foruden maximumspunktet x = l, y = l- 



Hvert af disse otte værdisystemer x og y giver en værdi for 



y^ nemlig efter orden følgende: 



;/ = 0,36 0,34 0,30 0,26 0,23 0,20 0,20 0,18. 



Middel af symmetrisk beliggende værdier giver: 



0,27 0,27 0,25 0,24. 



Altsaa middel: 



y = 0,26. 



Indføres denne middelværdi i kurvens ligning, saa finder man 

 den i fig. 4 punkterede kurve. 



Som man ser stemmer kurverne godt overens i sit almin- 

 lige udseende. Men der fremtræder ogsaa en eiendommelig 

 forskjel, idet den tkeoretiske kurve har sterkest heldning til- 

 venstre for maximum, den experimentelle derimod tilhøire. 

 Som følge heraf fjerner de to kurver sig lidt efter lidt fra hin- 

 anden, jo længer vi kommer fra maximum. Denne eiendom- 

 melighed fremgaar ogsaa af de 8 enkelte værdier af y ; afvigel- 

 serne er, som man ser, systematisk fordelt, idet værdierne af 

 y aftager, jo større den tilsvarende værdi af x er. 



Denne afvigelse forklares let derved, at vi har sat ß kon- 

 stant. Indskydelsen af længere spiraler maa forøge dæmpningen 

 i den sekundære leder, altsaa forøge ß, og dette vil efter formel 

 (7) medføre mindre værdier af J. Man kunde heraf let be- 

 regne modstandens indflydelse paa dæmpningen i den sekundære 

 leder. Men det turde være forhastet at bygge aftfor vidtgaaende 

 slutninger paa en mindre afvigelse som denne, saalænge for- 

 søgene ikke har naaet større fuldkommenhed. 



20. Resonanskurven, naar den sekundære leder 

 holdes uforandret, og den primære leder forandres. 

 Naar ingen forandring foretages ved den sekundære leder, saa 



