196 V. Bjerknes. 



det første exponentialudtryk sig til 2, det andet til Ö, og ud- 

 trykket for Y bliver simplere : 



(2^) Y = 2%sina^x .e~"-^ cosat. 



Dette er det bekjendte udtryk for en staaende svingning 

 med faste knuder i de punkter, hvor sina^x er 0. Hvorvidt 

 man derimod vil opfatte det exakte udtryk (23) som en staaende 

 svingning bliver en definitionssag. Det kan være bekvemt at 

 bibeholde benævnelsen, fordi denne bevægelse, naar man tager 

 middel over en eller flere perioder, liar maxima og minima, som 

 ligger fast i rummet. Men i disse minima eller knuder er 

 bevægelsen ikke strengt som ved staaende svingninger i sed- 

 vq,nlig forstand. Jo mere afstanden til speilet vokser, desto 

 sterkere bliver bevægelsen i knuderne. Med den i forrige af- 

 snit fundne værdi af dæmpningeu viser det sig, at bevægelsen 

 i første knude er omtrent en tiendedel, i fjerde halvdelen^ i 

 tiende ni tiendedele af bevægelsen i nærmeste bug. Forskjellen 

 mellem knuder og buge ndviskes saaledes hurtig, og tilslut taber 

 bevægelsen al lighed med en staaende svingning. 



27. Differentialligningen for bevægelsen i den 

 sekundære leder. Lad den sekundære leders plan være 

 parallelt med a:^-planet. Elektricitetsbevægelsen vil da kun 

 skyldes den elektriske kraft Y; induktionskraften vil intet bidrag 

 yde, fordi de magnetiske kraftlinjer ligger i bølgeplanet og føl- 

 gelig ikke skjærer den sekundære leders plan. 



Naar den sekundære leder staar i afstand æ fra speilet, be- 



gynder den indfaldende bølge at virke ved tidspunktet ^ = — 



v 



Fra det øieblik af er potentialforskj eilen cpi mellem dens poler 

 givet ved ligningen: 



I begyndelsesøieblikket herskede ligevegt. Altsaa er initial- 

 betingelserne : 



