Om elektricitetsbevægelsen i Hertz's primære leder. 221 



Kurverne i fig. 7 og fig. 8 kan altsaa umiddel- 

 bart betragtes som en grafisk fremstilling af bølge- 

 togets form. Indfører vi tiden som abcisse, saa er de 

 samme kurver en grafisk fremstilling af svingnin- 

 gernesforløbidenprimæreleder. 



48. Tidligere har vi af resonansfænomenet udledet som 

 værdi for det logarithmiske dekrement: 



y = 0,26. 

 Denne værdi er kun halvt saa stor som de her fundne. Af- 

 vigelsen er for stor til at kunne tilskrives observationsfeil. Det 

 ligger derfor nærmest at søge forklaringen i den væsentlig for- 

 skjellige anordning ved de to forsøg. Ved forsøget med de 

 staaende bølger, fig. 6, føres to lange traade fra den primære 

 leder ud i rummet; disse virker som afløbskanal for den pri- 

 mære leders energi, saa at forraadet udtømmes hurtigere end 

 ved opstillingen til resonansforsøget. 



Rigtigheden af denne forklaring støttes ved endel forsøg af 

 kvalitativ natur. 



Resonansfænomenet blev undersøgt efter den før beskrevne 

 méthode, men idet en ledningstraad bragtes i den primære leders 

 nærhed. Resonanskurven blev da mere stump, og dette tiltog 

 sterkt, naar ledningstraadens kapaciteter bragtes nærmere mod 

 den primære leders. 



Paa den anden side blev bølgerne m aalt efter den elektro- 

 metriske méthode, idet afstanden mellem traaden og den primære 

 leders kapaciteter blev forandret. Bragtes pladerne nærmere 

 mod hinanden, saa tiltog elektroraeterudslaget sterkt, et tegn 

 paa, at mere energi forplantede sig langs traaden; og samtidig 

 blev bølgetoget kortere, saa at allerede indenfor de 17 meter af 

 traaden, som kunde undersøges elektrometrisk, enhver forskjel 

 mellem maxima og minima forsvandt. Fjernedes derimod pla- 

 derne, saa blev udslagene mindre, medens bølgerne mer og mer 

 nærmede sig mod samme høide. 



