Om elektricitetsbevægelsen i Hertz's primære leder. 225 



Det sidste led er af anden orden og kan sløifes. Det første 

 kan skrives: 



Jr(t)dt-Jrif)dt-JfHt)dt. 



De to sidste integraler er af anden orden. Thi intergrations- 

 intervallet er af første orden, og f{t) er af første orden for 

 værdier af t nær eller nær c, idet f{0) = f{c) = 0. For- 

 skjellen mellem to ordinater nær origo er altsaa af anden orden. 

 Det vil sige, interferenskurven har i origo horizontal 

 tangent, der efter det foregaaende enten er ic-aksen 

 eller den rette linje y = 3R. 



5°. Paa samme maade bevises, at kurven i sit andet ende- 



vc 

 punkt for x = -— har horizontal tangent, nemlig den rette linje 



y = K. 



51. Forskjellige hypotheser om bølgetogets form. 

 Vi har nu midlet til at prøve enkeltvis alle de hypotheser, man 

 kan gjøre sig om formen af det bølgetog, den primære leder 

 udsender. Den funktion, som fremstiller bølgetoget, indsættes i 

 ligning (22); ved udregning findes interferenskurveus ligning i 

 explicit form. Disse regninger kan ofte forkortes betydelig, naar 

 man benytter de ovenfor udviklede almindelige egenskaber. Den 

 fundne kurve sammenlignes med de kurver, som de elektro- 

 metriske forsøg giver, altsaa med kurverne i fig. 7 og fig. 8. 

 Enhver hypothèse, som ikke fører til interferenskurver af denne 

 form, bliver at forkaste. 



Jeg skal her anføre nogle simple resultater, der frembyder 

 endel interesse. 



Sæt at bølgetoget bestod af et endeligt antal, w, 

 lige høie sinusbølger af længde A. Interferenskurven 



\ A. 

 bestaar da af en række aftagende bølger af længde ~^\ hvis n 



/* 



15 — Archiv for Mathematik og Naturv. B. 15. 



Trykt den 29 Februar 1892. 



