Om elektricitetsbevægelsen i Hertz's primære leder. 229 



VII. En lesning af de maxweilske ligninger svarende 

 til en ideal primær leder. 



54. Vore theoretiske forsøg i det foregaaende har væsent- 

 lig været bygget paa analogier med elasticitetsfænomener, uden 

 forøvrig at være knyttet til nogen speciel elektrisk theori. Denne 

 behandlingsraaade er i længden ikke tilfredsstillende, idet man 

 kun opnaar at gjøre rede for fænomenerne stykkevis. Den 

 maxweilske theori er den eneste hid til kj endte, som man kan 

 vente vil kunne forklare hele fænonienrækken. Na ar vi ikke 

 fra første haand har lagt denne til grund, saa ligger aarsagen 

 i vanskeligheden ved at finde de nødvendige partikulærintegraler 

 i grundligningerne. 



I dette slutningsafsnit fremstiller vi en løsning i de max- 

 weilske ligninger, svarende til den theoretisk simplest mulige form 

 af den primære leder. Det vil derunder vise sig, at flere af vore 

 tidligere hypothetiske forudsætninger gjælder exakt i dette ideelle 

 tilfælde. Specielt bør ogsaa det resultat fremhæves, at der gives 

 et tilfælde, hvor man med fuld theoretisk strenghed kan redu- 

 cere opgaven om elektricitetsbevægelsen i den primære leder 

 til behandlingen af den i forrige afsnit opstillede funktional- 

 ligning. 



Mit forbillede i det følgende har været Hertz's af handling: 

 Die Kräfte electrischer Schwingungen, behandelt nach der Max- 

 wellschen Theorie^), og Poincaré's forelæsninger: Electricité 

 et Optique II, Kapitel IX, 



55. De maxweilske ligninger. I det følgende be- 

 nytter jeg fundamentalligningerne i den af Hertz angivne simpli- 

 ficerede form, men med bibehold af Maxwells dextrogyre fortegns- 

 system. Lad X, Z, Z være komponenterne af den elektriske, 

 L, Jf, iV komponenterne af den magnetiske kraft og v lysets 

 forplantningshastighed. I et rum, hvor elektricitetskonstanten 



^) Wiedemanns annaler 36, s. 1. 



