234 V. Bjerknes. 



værdier og F er lig I\, hvis variationer er saa hurtige, at de 

 deriverte har betydelige værdier. Indenfor denne kugle gjælder 



altsaa de almindelige formler (2). Udenfor er argumentet t 



v 



negativt, og man har fremdeles den statiske tilstand F=Fq. 



Denne kugles radius vokser med hastigheden v, efter Maxwells 



antagelse altsaa med lyshastighed. 



Det er funktionen F-^^ , som i det foregaaende altid har været 



gjenstand for vort studium. 



58. Forholdene i forskjellige afstande. De elek- 

 triske kræfter, betragtet som funktioner af tiden, er lineært 

 sammensatte af F-^^, F^' og F^'. Disse gjør sig forskjellig 

 sterkt gjældende i forskjellige afstande, fordi leddet med F-^ 

 aftager omvendt som tredje, leddet med F^ omvendt som anden 

 og leddet med F-^ omvendt som første potens af afstanden. 



Den statiske begyudelsestilstand, der repræsenteres ved Fq^ 

 følger i denne henseende F^. Den vil derfor gribe ind i stor 

 nærhed af den primære leder; ved resonansexperimentet maatte 

 dens virkning (§ 5) elimineres ved en særegen opstilling. I 

 store afstande vil den derimod være forsvindende mod leddene 

 med F^ og F-^ . Dette har vi benyttet os af i alle vore theo- 

 retiske betragtninger over bølger, idet vi har forudsat, at de 

 har forplantet sig gjennem et oprindelig neutralt rum (§ 28). 

 Naar bølgerne forplanter sig langs traade, er forholdene ikke 

 fuldt saa simple. Ved disse forsøg greb, som det vil erindres, 

 den elektrostatiske virkning undertiden forstyrrende ind (§ 38). 



Ved vor undersøgelse af resonansfænomenet gik vi ud fra, 

 at den elektriske kraft i feltet omkring den sekundære leder 

 svingede efter samme lov som de elektriske masser paa den pri- 

 mære leder (§ 14). Vore formler viser, at dette vil gjælde strengt, 

 hvilken end jP^ er, saafremt forsøget foregaar tilstrækkelig nær 

 den primære leder; thi der er leddet med F^ det overveiende. 

 Om dette var opfyldt ved den benyttede opstilling (fig. 1) er 



