238 Peter Eberlin. 



Lad OS først se, hvad der i Tidernes Løb er foregaaet med 

 en supponeret Klode, der i alle Maader er som Jorden, kun 



1) at dens Af kjøling er videre fremskreden end Jordens, og 



2) at dens oprindelige Have bestod af Ferskvand. 



Saa længe Polarhavene paa denne Klode ikke helt igjen- 

 nem vare afkjølede under 4° C, sloges det kolde Vand, der 

 dannede sig i Overfladen af disse Have, overalt paa Klodens 

 Overflade af Marken af det varme Vand, der dannede sig i 

 Ækvatorialhavenes Overflade, og som i Overfladestrømme trængte 

 frem i og bredte sig ud over de polare Have. 



Saa snart Polarhavene helt igjennera vare afkjølede under 

 4 ° C, var det varme Vands Eneherredømme paa Klodens 

 Overflade brudt, og Skridt forSkridt trængte Polarvandet det 

 varme Vand tilbage til dets egne Enemærker. 



Ja tilsidst slog Polarvandet ogsaa det varme Vand af Mar- 

 ken i selve de ækvatoriale Haves Overflade; dette indtraf, da 

 de ækvatoriale Have helt igjennem vare afkjølede til 4 ° C. 



Lad os dernæst se paa Jorden. Det synes, som om Hav- 

 vandets kritiske Teraperatuvpunkt i Henseende til Vægtfylde 

 ligger omtrent 4 ° C. under det ferske Vands tilsvarende kri- 

 tiske Punkt, hvis Havvandet overhovedet har noget saadant 

 kritisk Punkt. Det er endvidere sikkert, at Havvandet fryser 

 noget under ° C, at Is er lettere end Vand, og at isholdende 

 Vand-Lag og Strømme i Havet kunne optage Kampen om Ud- 

 bredelse paa Jordens Overflade med varme Vand Lag og 

 Strømme. 



Paa Grund af langsomme cykliske Forandringer i Jordens 

 astronomiske Forhold og derved foraarsagede Strøm ændringer 

 i Havet er der gjennem alle de Tider, med hvilke vi her be- 

 skjæftige os, skiftevis gaaet V^arme- og Kuldebølger gjennem 



