240 Peter Eberlin. 



2) at der kun findes faa og i det hele ved beret- 

 tigede Hjælpehypotheser forklarlige*) Smaavidnes- 

 byrd om tertiære og førtertiære Kuldetider paa 

 Jorden. 



Den pal æon tologiske Kjendsgjerning, at Ter- 

 tiærtiden for store Organismegruppers Vedkommende 

 var Kulminations ti den, og at Nutiden for de samme 

 Gruppers Vedkommende er en D ekadenceperiod e, 

 faar ligeledes ved ovenstaaende Paavisniug af For- 

 skjellen m elle m T ids r um m ene A og B;^ i Forbindelse 

 med Blytts Paavisniug af K limatvexl ugers Ind- 

 flydelse paa den organiske Verden, sin geologiske 

 Forklaring. 



II. 



Den geologiske Udvikling af Granlands Indlandsis. 



Allerede langt tilbage i Tertiærtiden, ja maaske endnu 

 tidligere, maa der i Nordgrønla'.ds høiesto Regioner have dan- 

 net sig Snemarker, hvorfra Bræer skøde sig ned over de under- 

 liggende Fjeldmarker. Alt som Jordens Afkjøling skred frem, 

 voxede Snemarkerne i Mægtighed og Antal; som Følge heraf 

 skøde de ældre Bræer sig dybere ned over Fjældene, og dan- 

 nede der sig yngre Bræer ved Siden af og under de ældste. 

 Denne Udvikling fortsattes og fortsattes, og til sidst smæltede 

 det store Flertal af Snemarkerne og Bræerne sammen til et 

 samlet Bræsystem, en Indlandsis, der mod Vest, Nord og Øst 

 arbeidede sig nedetter og udefter i Retning af Havene omkring 

 Nordgrønland. 



*) Herom i en følgende Afhandling. For den skandinaviske Geologi 

 er Spørgsmaalet om saadamie Vidneabyrd netop nu aktuelt efter 

 Reusch's intersante Fund i Norge 



