Om anvendelsen af mekanikens principer i fysiken. 



Af V. Bjerknes. 



I. 



1. Fysiken delte man før i tiden i vel afgrændsede afsnit: 

 tnekanik, akustik, optik, varmelære, elektricitet, magnetisme. 

 Men under forskningsarbeidet har det ene grændseskjel faldt efter 

 det andet. For at nævne et par eksempler af de mest iøinefal- 

 dende : den straaleade varme har sin plads, hvor vi før tråk 

 grændsen mellem lys og varme ; elektromagnetismen binder sam- 

 men to før fuldstændig adskilte fænomener, elektricitet og mag- 

 netisme^ de sidste aars opdagelser har vist, at lyset ikke er 

 sideordnet, men underordnet under elektriciteten. 



Saadanne bindeled mellem adskilte videnskaber, eller mellem 

 adskilte grene indeu en videnskab, tillægger man altid stor 

 betydning. Fremfor alt har de betydning, naar de knytter 

 dunkle fænomener til fænomener med hvis væsen vi er fortro- 

 lige. Af denne grund er der inden fysiken en klasse, som vi 

 tillægger størst betydning: det er de bindeled, som knyt- 

 ter fysikens forskjellige dele til mekaniken. Over- 

 alt, kanske med undtagelse af Optiken i snævreste forstand, stø- 

 der vi paa fænomener af blandet mekanisk-fysisk natur, og 

 disse fænomener er det, som fremfor alle andre har tjent os som 

 løftestænger under forskningsarbeidet. For atter at nævne et 



